ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
просп. Науки, 5, м. Харків, 61612, телефон/факс (057)702 10 79, inbox@lg.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м.Харків Справа № 913/295/25
Провадження №6/913/295/25

За позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз», Кловський узвіз, буд.9/1, м.Київ, 01021
до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», вул.Богдана Хмельницького (раніше – вул.Гагаріна), буд.87, м.Сіверськодонецьк, Сіверськодонецький район, Луганська область, 93400
про стягнення 13'876'171 грн 69 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.
Секретар судового засідання Марченко А.Є.

У засіданні брали участь:
від позивача: адвокат Кухтик В.М., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДH №4813 від 26.04.2017 та довіреності №1-4580 від 27.11.2025 (в режимі відеоконференції);
від відповідача: представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі – позивач, АТ «Укртрансгаз») звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (далі – відповідач, АТ «Луганськгаз») про стягнення завданих позивачу збитків в сумі 13'876'171 грн 57 коп. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу у грудні 2018 року по АТ «Луганськгаз» склало 1'251,682 тис.куб.м. з урахуванням здійсненого ним відчуження на користь ТОВ «Луганськгаз збут» природного газу в обсязі 1 372,782 тис.куб.м. Це призвело до порушення необхідного співвідношення обсягів прирордного газу та утворився негативний небаланс, який відповідачем самостійно не був врегульований в порушення вимог ч.2 розділу ХІІІ Кодексу ГТС. 
Вчинення відповідачем вказаних дій з відбору природного газу зумовило необхідність вжиття позивачем заходів фізичного балансування для його відновлення в грудні 2018 року шляхом купівлі та подання потрібного обсягу природного газу в газотранспортну систему для покриття 1'251,682 тис.куб.м. відбору відповідача з понесенням відповідних додаткових витрат, що склали 13'876'171 грн 69 коп. вартості придбаного природного газу, що був поданий позивачем до газотранспортної системи для відновлення порушеного співвідношення обсягів природного газу в цій частині.
Договір на транспортування природного газу №1512000708 від 17.12.2015, укладений між сторонами, був визнаний судом припиненим в межах розгляду справи №913/298/18 за позовом АТ «Укртрансгаз» до АТ «Луганськгаз» про стягнення заборгованості за послуги балансування. 
Припинення, за ініціативою відповідача, дії вказаного договору позбавило, як зазначає позивач, його права вжиття заходів комерційного балансування щодо відповідача та права на відшкодування на договірних засадах вартості спожитого відповідачем обсягу природного газу, який ним відібраний з газотранспортної системи понад подані до неї обсяги.
Позивач вважає, що протиправні дії відповідача внаслідок не врегулювання утвореного небалансу в обсязі 1'251,682 тис.куб.м. призвели до завдання АТ «Укртрансгаз» збитків у сумі 13'876'171 грн 69 коп., які останній заявив до стягнення на підставі ст.ст.16, 22, 1166 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст.ст.20, 217-218 Господарського кодексу України (далі – ГК України).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 справа передана на розгляд судді Драгнєвіч О.В.
Ухвалою суду від 29.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26 січня 2026 року о 12 год. 00 хв.; встановлено учасникам строки для подання заяв по суті.

В судовому засіданні від 26.01.2026 судом було постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, із внесенням до протоколу судового засідання від 26.01.2026, якою відкладено підготовче судове засідання на 23.02.2026 о 12 год. 15 хв.; визнано явку представника позивача в судове засідання обов`язковою (з урахуванням питання безпеки позивачу визначено забезпечити участь повноважного представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, для чого завчасно необхідно подати до суду заяву в порядку ст.197 ГПК України); участь представника відповідача в судовому засіданні не визнано обов`язковою, про що повідомлено учасників справи ухвалою-повідомленням від 26.01.2026.

В судовому засіданні від 23.02.2026 судом було постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, із внесенням до протоколу судового засідання від 23.02.2026, якою закрито підготовче провадження у справі; призначено справу до розгляду по суті на 23.03.2026 об 11 год. 30 хв.; вирішено повідомити учасників справи ухвалою-повідомленням; вирішено викликати представника позивача в судове засідання (з урахуванням питання безпеки позивачу слід забезпечити участь повноважного представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, для чого завчасно необхідно подати до суду заяву в порядку ст.197 ГПК України); участь представника відповідача в судовому засіданні не визнано обов`язковою, про що повідомлено учасників справи ухвалою-повідомленням від 24.02.2026.

В судовому засіданні від 23.03.2026 судом було постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, із внесенням до протоколу судового засідання від 23.03.2026, якою оголошено перерву з розгляду справи по суті до 08.04.2026 об 11 год. 00 хв.; явку представників сторін в судове засідання визнано необов`язковою, про що повідомлено учасників справи ухвалою-повідомленням від 23.03.2026.

08 квітня 2026 року об 11 год. 00 хв. судове засідання у справі не відбулося через відсутність Інтернет з`єднання в суді, неможливість доступ до КП «Діловодство спеціалізованого суду», підистеми «Електронний суд» та забезпечення проведення відеоконференцзв`язку з учасниками справи.
Згідно даних акту №17 від 08.04.2026, складеного та підписаного заступником керівника апарату суду Ольгою Аль-Баду, заступником начальника відділу інформаційних технологій Оленою Наумець, головним спеціалістом відділу інформаційних технологій Михайлом Голубницьким 08.04.2026 в Господарському суді Луганської області було відсутнє підключення до мережі Інтернет. У зв`язку з цим у період з 08 год. 00 хв. до 11 год. 30 хв. 08 квітня 2026 року було унеможливлено доступ до КП «Діловодство спеціалізованого суду», підистеми «Електронний суд», електронної пошти суду, а також вчинення інших дій пов`язаних з забезпеченням функціонування роботи суду.
Оскільки через вказані обставини судове засідання з розгляду справи по суті у справі, призначене на 08 квітня 2026 року об 11 год. 00 хв., не відбулося, суд ухвалою від 09.04.2026 призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 22 квітня 2026 року об 11 год. 00 хв.; явку представників сторін в судове засідання не визнав обов`язковою.

В судовому засіданні 22.04.2026 з розгляду справи по суті прийняв участь лише представник позивача в режимі відеоконференції; відповідач не забезпечив участь свого представника в судовому засіданні, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення.
Зокрема, ухвалою суду від 29.12.2025 відповідачу було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву – протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.
Судом було встановлено, що відповідач - АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
Усі ухвали суду у справі направлялися до електронного кабінету відповідача та отримувалися останнім, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа, наявними в матеріалах справи.
Проте на час ухвалення рішення за результатами розгляду справи від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, будь-які процесуальні клопотання також.
Судом враховується, що згідно положень ст.42 ГПК України, подання відзиву, заяв, клопотань та письмових пояснень є правом відповідача, а не обов`язком.
Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з приписами ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Як зазначалося вище, після оголошеної перерви, в судовому засіданні 22.04.2026 з розгляду справи по суті суд завершив встановлювати обставини та досліджувати їх доказами, перейшов до стадії ухвалення рішення та проголосив скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (позивач) у спірний період і до 01.01.2020 року виконувало функції оператора газотранспортної системи суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснював діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»). 
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (відповідач) у спірний період виконувало функції суміжного оператора газорозподільної системи (далі – Оператор ГРМ) суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.17 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»). 
Крім того, відповідач також був постачальником природного газу - суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу, тобто реалізовував природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів (п.п.27, 28 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»).
На спірні правовідносини сторін як учасників ринку природного газу, оператора ГТС, оператора суміжної газорозподільної системи, як постачальника природного газу, пошиються дія положень Закону України «Про ринок природного газу»; Кодексу газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі – Кодекс ГТС); Кодексу газорозподільної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494 (далі – Кодекс ГРМ); Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015; а також положення Господарського та Цивільного кодексів України.
Положеннями постанови НКРЕКП від 27.07.2018 №788 «Про накладення штрафу на АТ «Укртрансгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу» (із змінами внесеними постановою НКРЕКП від 30.11.2018 №1573), було визначено, що на період усунення порушень та приведення дій АТ «Укртрансгаз» у відповідність до вимог законодавства, створення та забезпечення функціонування інформаційної платформи, комерційне балансування (зокрема, визначення фінансового забезпечення, подання номінацій/реномінацій, проведення алокацій, визначення небалансів, визначення плати за нейтральність) за період серпень 2018 року - лютий 2019 року здійснювати відповідно до положень Кодексу з газотранспортної системи в редакції, що діяли станом на день прийняття цієї постанови.

Газорозподільна система, оператором якої є відповідач, є суміжною системою приєднаною до газотранспортної системи, оператором якої є позивач, у зв`язку з чим природний газ з газотранспортної системи до вказаної газорозподільної системи фізично надходить через фізичні точки входу/виходу між ними. 
Позивач зазначає, що враховуючи положення Кодексу ГТС та чинного законодавства на ринку природного газу, надходження обсягів природного газу з газотранспортної системи позивача до газорозподільної системи відповідача відбувається з урахуванням наступного.
Відповідно до пп.2 п.1 глави 2 розділу II Кодексу ГТС у газотранспортній системі виділяються, точки входу як віртуальні точки входу з невизначеним фізичним розташуванням (далі - віртуальні точки входу), зокрема, точки входу з газорозподільної системи (місце надходження газу від газодобувних підприємств чи виробників біогазу, підключених до газорозподільної системи), точка входу, в якій відбувається передача природного газу (для операцій купівлі-продажу природного газу).
У газотранспортній системі виділяються точки виходу з фізичним розташуванням, зокрема, точки виходу до газорозподільних систем (пп.1 п.2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС).
Відповідно до п.3 розділу ІІ Кодексу ГРМ надходження природного газу до ГРМ здійснюється в місцях її фізичного з`єднання з: газотранспортною системою; суміжними газорозподільними системами; мережами газодобувних підприємств та виробників біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, об`єкти яких підключені до ГРМ.
Враховуючи зазначене, загальний обсяг надходження природного газу до ГРМ відповідача складається: 
- з обсягів надходження з газотранспортної системи позивача у фізичних точках виходу до газорозподільної системи (пп.1 п.2 глави 2 розділу II Кодексу ГТС); 
- з обсягів перетоків природного газу з суміжної газорозподільної системи у фізичних точках входу/виходу в місцях фізичного з`єднання між ними, які охоплюються створеною в газотранспортній системі позивача однією віртуальною точкою виходу до газорозподільної системи відповідача (п.4 глави 2 розділу II Кодексу ГТС) (за вирахуванням обсягів якщо перетік відбувається в протилежному напрямку з газорозподільної системи в іншу суміжну газорозподільну систему, в такому випадку загальних обсяг надходження природного газу до ГРМ зменшується на обсяг переданого природного газу в суміжну ГРМ),
- з обсягів перетоків природного газу, що фактично передаються газовидобувним підприємством в газорозподільну систему відповідача у фізичних точках входу/виходу в місцях фізичного з`єднання між ними шляхом заміщення обсягів природного газу, що подаються газовидобувним підприємством до газотранспортної системи позивача на віртуальну точку входу з газорозподільної системи відповідача (пп.2 п.1 глави 2 розділу II Кодексу ГТС), на обсяги природного газу, що надходять з газотранспортної системи позивача на віртуальній точці виходу до газорозподільної системи відповідача (у зустрічному напрямку шляхом документального заміщення зустрічних потоків).

Обсяг надходження природного газу до газорозподільної системи відповідача з газотранспортної системи позивача у фізичних точках виходу, які охоплюються однією віртуальною точкою виходу до газорозподільної системи відповідача, підтверджуються даними складеного акту приймання-передачі природного газу на ГРС, оформленими у порядку підпункту 4 пункту 2 глави 7 розділу III Кодексу ГТС.
Відповідно до даних підписаного сторонами зведеного акту №12 приймання-передачі природного газу за грудень 2018 від 04.01.2019 з газотранспортної системи позивача в грудні 2018 року відповідачу було передано природний газ в обсязі 74175,938 тис.куб.м. для транспортування споживачам (а.с.180).
Вказана інформація відображена також відповідачем в наданій алокації (звіті) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Луганськгаз» між замовниками послуг транспортування за грудень 2018 року (а.с.19).
Крім того, з урахуванням даних звіту про власний видобуток, транспортування та передачу АТ «Укргазвидобування» №1-12-18 від 08.01.2019 за грудень 2018 року, що відображено також в алокації (звіті) відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Луганськгаз» між замовниками послуг транспортування за грудень 2018 року, що до газотранспортної системи позивача, було подано з промислових трубопроводів АТ «Укргазвидобування» через віртуальну точку входу АТ «Луганськгаз» обсяг природного газу, що складає 790,836 тис.куб.м. (а.с.19, 173-174).
Тобто загалом фактичний обсяг переданого відповідачу природного газу в грудні 2018 року склав 74966,774 тис.куб.м., що відображено відповідачем в зазначеній алокації (звіті) про поділ фактичного обсягу за грудень 2018 року (а.с.19).

Весь обсяг надходження природного газу був розподілений відповідачем між замовниками послуг транспортування по їх споживачам, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи, що відповідач підтвердив в складеній алокації (звіті) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Луганськгаз» між замовниками послуг транспортування за грудень 2018 року (а.с.19).
Відповідно до наданої відповідачем звітної інформації обсяги відбору природного газу в грудні 2018 року АТ «Луганськгаз» склали:
- по розділу І «Промисловість» для постачання своїм споживачам - 2,283 тис.куб.м. природного газу, відібраного у фізичних точках виходу з газотранспортної системи;
- по розділу IV «Бюджетні організації» для постачання своїм споживачам - 73,510 тис.куб.м. природного газу, відібраного у фізичних точках виходу з газотранспортної системи;
- по розділу VII «ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства» - 3 561,089 тис.куб.м. природного газу, відібраного у фізичних точках виходу з газотранспортної системи, та 92,650 тис.куб.м. природного газу, відібраного у фізичній точці виходу з промислових трубопроводів газовидобувного підприємства, які є фактичними витратами АТ «Луганськгаз» як Оператора ГРМ при здійсненні діяльності з розподілу природного газу газорозподільною системою;
- по розділу VIIІ «Власні потреби газорозподільного підприємства» - 99,368 тис.куб.м. природного газу, відібраного у фізичних точках виходу з газотранспортної системи та використаного на власні потреби.
Отже, по вказаних розділах звіту загальний обсяг відбору природного газу АТ «Луганськгаз» на віртуальній точці виходу з газотранспортної системи склав 3828,090 тис.куб.м.

Позивач зауважує про те, що водночас, на віртуальну точку входу до газотранспортної системи відповідачем були подані обсяги природного газу, що придбані відповідно до акту приймання-передачі природного газу в розмірі 3893,034 тис.куб.м. у ТОВ «ГАЗ ТРАНС ПРЕМІУМ» та 106,966 тис.куб.м., підтверджені номінацією, тобто всього – 4000,000 тис.куб.м.
Згідно наявної у справі копії акту №2/12-18/0022 приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точця від 31.12.2018 ТОВ «ГАЗ ТРАНС ПРЕМІУМ» передало в грудні 2018 року природний газ ПАТ “Луганськгаз” в обсязі 3893,034 тис.куб.м. (а.с.179).
Зазначене також підтверджується даними наведеними у звіті про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування №2 від 13.01.2019 за грудень 2018 року; замовник послуг транспортування - ТОВ «ГАЗ ТРАНС ПРЕМІУМ» (а.с.176), а також даними звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування №1 від 04.01.2019 за грудень 2018 року; замовник послуг транспортування - ПАТ “Луганськгаз” (а.с.172).
В той же час, відповідачем на віртуальній торговій точці було відчужено на користь ТОВ «Лугансьгаз збут» придбаний ресурс природного газу відповідно до даних складених актів приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 в обсязі 50,000 тис.куб.м. та 1372,782 тис.куб.м., а всього 1 422,782 тис.куб.м. (а.с.177 - 178).
Продаж відповідачем на користь ТОВ «Лугансьгаз збут» природного газу в загальному розмірі 1422,782 тис.куб.м. також підтверджується наведеними замовником послуг транспортування - ТОВ «Лугансьгаз збут» даними у звіті про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування №13 від 08.01.2019 за грудень 2018 року (а.с.175).

Проте, як пояснив позивач, на той час, здійснюючи адміністрування, він не підтвердив перехід права власності на 1372,782 тис.куб.м. природного газу від АТ «Луганськгаз» до ТОВ «Луганськгаз збут», оскільки за підсумками місяця у відповідача за результатами відбору обсягів природного газу не залишалось вільного обсягу для продажу, а тому таке відчуження, за висновками оператора ГТС, було неможливим.

Як вбачається з долучених позивачем до матеріалів справи копій процесуальних документів, зазначені обставини були в тому числі предметом дослідження судами під час розгляду справи №910/17567/19 за позовом ТОВ «Луганськгаз збут» до АТ «Укртрансгаз», за участі третьої особи без самостійних вимог АТ «Луганськгаз», про стягнення збитків у сумі 18 454 848,76 грн.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач послався на те, що оператор ГТС (АТ «Укртрансгаз», відповідач) неправомірно визначив негативний небаланс природного газу замовника (ТОВ «Луганськгаз збут», позивача) у грудні 2018 року, оскільки не врахував торгову операцію з купівлі природного газу у АТ "Луганськгаз" у обсязі 1 372 782 м3, що призвело до завдання ТОВ "Луганськгаз Збут" матеріальної шкоди у вигляді безпідставної сплати грошових коштів в якості оплати послуг відповідача з балансування у грудні 2018 року на суму 18 454 848,76 грн.
Підставою для звернення ТОВ "Луганськгаз Збут" із зазначеним позовом було неправомірне визначення АТ «Укртрансгаз» негативного небалансу природного газу у ТОВ "Луганськгаз Збут" в грудні 2018 року, а тому безпідставне нарахування плати за послуги балансування обсягів природного газу, що призвело до стягнення з позивача коштів у сумі 18454848,76 грн. 
Рішенням Господарського суду м.Києва від 20.08.2020 позов було задоволено, присуджено до стягнення з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Луганськгаз Збут" збитки в сумі 18454848 грн 76 коп., судовий збір у сумі 276 822 гр. 73 коп.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 рішення від 20.08.2020 у справі № 910/17567/19 змінено, викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови; резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції. Позов задоволено, присуджено до стягнення з АТ "Укртрансгаз" на користь ТОВ "Луганськгаз Збут" 18454848 грн 76 коп., судовий збір у сумі 276 822 гр. 73 коп.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.08.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 у справі №910/17567/19 залишено без змін.
Залишаючи без змін вказані судові рішення, колегія КГС Верховного Суду погодилася із висновком суду апеляційної інстанції щодо застосування до спірних правовідносин саме положень ст.1212 ЦК України, виходячи з правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, за яким самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (п.39 постанови).
Крім того, Верховний Суд в постанові зазначив наступне. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на кінець грудня 2018 року у ТОВ "Луганськгаз Збут", як у замовника, виник негативний місячний небаланс природного газу у обсязі 1372,782 тис.куб.м. 
31.12.2018 ТОВ "Луганськгаз Збут" придбало у АТ Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз" природний газ в обсязі 1 422 782 м3 (до якого входив спірний обсяг - 1 372,782 тис.куб.м), що було оформлено комерційними актами, актами приймання-передачі природного газу у віртуальній точці від 31.12.2018.
У подальшому, 08.01.2019, тобто у строки визначені законом (до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем), вказані акти приймання-передачі природного газу у віртуальній точці (у тому числі і акт з обсягом газу 1372782 м3), а також звіт ТОВ "Луганськгаз Збут" від 08.01.2019 №13 про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року (в якому був визначений загальний обсяг придбаного позивачем у ТОВ "Гефєст" та АТ "Луганськгаз" газу: 1920375 м3 = (497 593 м3 + та 1 422,782 м3), були направлені АТ "Укртрансгаз", яке їх отримало 11.01.2019 (пункти 49-51 постанови).
Судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не прийнято до уваги доводи відповідача про наявність у третьої особи - АТ "Луганськгаз" - негативного небалансу за грудень 2018 року, у зв`язку з чим ТОВ "Луганськгаз Збут" не могло купити в неї газ, а АТ "Луганськгаз" - відповідно його продати. 
Так, судами встановлено, що 08.01.2019 продавець газу - АТ "Луганськгаз" так само направив оператору, АТ "Укртрансгаз", власний звіт від 04.01.2019 № 1 про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування за грудень 2018 року, у якому були зазначені обсяги придбаного/проданого ним газу, а саме: придбаного АТ "Луганськгаз" у віртуальній торговій точці газу обсягом 40 901 047 м3 (у тому числі, 4000000 м3 - з ресурсу ТОВ "Газ Транс Преміум" (з яких: 50 000 м3 - відповідно до підтвердженої номінації від ТОВ "Газ Транс Преміум" та для подальшого оптового продажу ТОВ "Луганськгаз Збут"; 1 372 782 м3 - без підтверджених номінацій та для подальшого оптового продажу ТОВ "Луганськгаз Збут"; 75 793 м3 - без підтверджених номінацій та для подальшого постачання (продажу) бюджетним організаціям і промисловим споживачам за процедурою самостійного врегулювання АТ "Луганськгаз" (оператора ГРС) можливого місячного небалансу (згідно із пунктом 4 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС)) та 2 501 425 м3 - закупівля обсягів природного газу у ТОВ "Газ Транс Преміум" за процедурою самостійного врегулювання АТ "Луганськгаз" можливого місячного небалансу, визначеною пунктом 4 глави 3 Розділу XIV Кодексу ГТС.
Тобто, АТ "Луганськгаз" також були вчинені дії для самостійного врегулювання наявного у нього у грудні 2018 року негативного небалансу поставленого газу.
Відтак, суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали, що якщо відповідач вважав, що в результаті поставки природного газу від АТ "Луганськгаз" до ТОВ "Луганськгаз Збут" відбулось перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу з боку АТ "Луганськгаз", відповідач повинен був визначити цей об`єм газу (1 372 782 м3), як негативний місячний небаланс АТ "Луганськгаз" та здійснити послуги балансування саме третій особі, а не покладати відповідальність на позивача у цій справі (пункти 61-63 постанови).

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, обставини встановлені рішенням Господарського суду м.Києва від 20.08.2020, враховуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 та постанову Верховного Суду у складі Касаційного господарського суд від 12.08.2021 у справі №910/17567/19, мають преюдиційне значення, в силу ч.4 ст.75 ГПК України, та не потребують повторного доведення.

Матеріали справи свідчать про те, що АТ «Укртрансгаз» виконало вказане рішення Господарського суду м.Києва від 20.08.2020 у справі №910/17567/19 та сплатило ТОВ «Луганськгаз збут» присуджені до стягнення кошти в сумі 18 454 848,76 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №3111 від 07.05.2021 (а.с.197, 198).

Як вказує позивач, враховуючи прийняті вказані судові рішення та виконання їх позивачем, останнім в обліку було сторновано операцію з надання послуг балансування ТОВ «Луганськгаз збут» по врегулюванню небалансу у грудні 2018 року, як такий, що був врегульований самостійно з урахуванням купівлі 1 372,782 тис.куб.м. обсягу природного газу у АТ «Луганськгаз». 
Водночас, враховуючи здійснення такого відчуження, в обліку по АТ «Луганськгаз» визначено збільшення відбору обсягу природного газу з газотранспортної системи позивача на 1372,782 тис.куб.м.
Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу у грудні 2018 по АТ «Луганськгаз» склало 1 251,682 тис.куб.м. (в т.ч. з урахуванням здійсненого відчуження на користь ТОВ «Луганськгаз збут» природного газу в обсязі 1372,782 тис.куб.м.).
Виходячи з того, що відповідач є суб`єктом ринку природного газу, який здійснював господарську діяльність з постачання природного газу споживачам та одночасно здійснював господарську діяльність з розподілу природного газу, то користування доступом до газотранспортної системи та здійснення відбору обсягів природного газу в обох випадках не повинно перевищувати підтверджених номінацій. 
Враховуючи здійснене відчуження відповідачем на користь ТОВ «Луганськгаз збут» обсягу 1372,782 тис.куб.м. природного газу, наявні у справі матеріали (даними алокації (звіту) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Луганськгаз» між замовниками послуг транспортування за грудень 2018 року (а.с.19), звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування №1 від 04.01.2019 за грудень 2018 року; замовник послуг транспортування - ПАТ “Луганськгаз” (а.с.172), даними звіту про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування №2 від 13.01.2019 за грудень 2018 року; замовник послуг транспортування - ТОВ «ГАЗ ТРАНС ПРЕМІУМ» (а.с.176)) свідчать про те, що закуплених позивачем обсягів природного газу на віртуальній торговій точці по результатам розрахункового періоду газового місяця грудня 2018 року було недостатньо для повного покриття власних відборів природного газу АТ «Луганськгаз» як постачальника та як оператора ГРМ, у зв`язку з чим величина остаточних відборів відповідача перевищувала обсяги поданого природного газу до газотранспортної системи на 1 251,682 тис.куб.м.
При чому, суд звертає увагу на те, що в наданій відповідачем алокації (звіті) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Луганськгаз» між замовниками послуг транспортування за грудень 2018 року (а.с.19) відповідачем було прозвітовано (розділ VII), що виробничо-технологічні витрати АТ “Луганськгаз” складають саме 3653,739 тис.м.куб., тоді як в звіті про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування №1 від 04.01.2019 за грудень 2018 року; замовник послуг транспортування - ПАТ “Луганськгаз” в розділі ІІ п.1.2.5 відповідач зазначив, що виробничо-технологічні витрати ПАТ “Луганськгаз” склали 2402,057 тис.м.куб.(а.с.172)
Тобто, різниця у відображених відповідачем в зазначених двох звітах даних щодо його понесених в грудні 2018 року виробничо-технологічних витратах складає обсяг 1251,682 тис.куб.м. (3653,739 тис.м.куб. - 2402,057 тис.м.куб.)

Зазначене враховано позивачем в наведеному розрахунку негативного небалансу - зведених даних про закупівлю/продаж обсягів природного газу відповідачем, витрат природного газу та розрахунок перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу (таблиця 1, а.с.18). 

Згідно з положеннями статей 37 та 38 Закону України "Про ринок природного газу", оператор газорозподільної системи зобов`язаний забезпечувати належну, безпечну та безперебійну експлуатацію газорозподільної системи, у тому числі шляхом закупівлі необхідного обсягу природного газу для покриття власних виробничо-технологічних витрат (ВТВ), а також для балансування системи у разі виникнення небалансу між обсягами надходження та відбору газу.
Для здійснення діяльності з розподілу природного газу та відповідно до пункту 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, Оператор ГРМ укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності.
Оператор ГРМ для забезпечення власної господарської діяльності (в тому числі для фізичного балансування ГРМ, об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат в ГРМ) закуповує природний газ у власника природного газу (в тому числі ГДП, ВБГ, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах (пункт 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ).
Таким чином, відповідно до положень ст.ст.37, 38 Закону «Про ринок природного газу» та згідно глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРС, відповідач зобов`язаний був закупити природний газ в обсягах, достатніх для здійснення власної господарської діяльності з розподілу природного газу, а саме для фізичного балансування ГРМ, об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат в ГРМ.
В свою чергу, на позивача, як оператора ГТС, покладено обов`язок здійснення балансування газотранспортної системи, чим згідно з п.5 глави 1 Розділу І Кодексу ГТС є діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.
В рамках здійснення балансування газотранспортної системи на позивач було покладено обов`язок здійснювати, зокрема, фізичне балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).
Крім того, згідно з пунктом 7 глави 3 розділу ІІІ Кодексу газотранспортної системи, оператор ГРМ повинен подавати оператору ГТС номінації та реномінації на відповідні періоди поставки газу для власних потреб і балансування системи, а також нести відповідальність за відбір природного газу без підтверджених номінацій або за перевищення підтверджених обсягів.
Відповідно до пунктів 3, 4 глави 1 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, оператор ГРМ самостійно визначає потребу у природному газі для забезпечення технологічних процесів розподілу та балансування системи, укладає договори з постачальниками природного газу та несе ризики, пов`язані з нестачею ресурсу для покриття ВТВ.
Як убачається з наведених норм, обов`язок із забезпечення необхідного ресурсу природного газу для власних виробничо-технологічних потреб і балансування газорозподільної системи покладений безпосередньо на оператора ГРМ, який має вживати усіх необхідних заходів для недопущення відбору природного газу з газотранспортної системи без наявності підтверджених номінацій.

Позивач посилається на не врегулювання відповідачем утвореного небалансу в обсязі 1251,682 тис.куб.м.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач у спірний період не мав укладеного договору з позивачем щодо послуг балансування, натомість відповідно до п.27 ч.2.2 розділу 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №201 від 16.02.2017 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності на ринку природного газу» при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен мати укладений з оператором газотранспортної системи договір транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП.
Саме відповідач виступив ініціатором припинення договору про транспортування природного газу №1512000708 від 17.12.2015, що було встановлено судом під час розгляду справи №913/298/18, однак не припинив користуватись доступом до газотранспортної системи, отримуючи послуги фізичного транспортування природного газу за договорами, укладеними у типовій формі, затвердженій ще постановою НКРЕ України №1579 від 22.09.2011, ще задовго до впровадження на ринку природного газу Кодексу ГТС, у зв`язку з чим такі договори не визначали врегулювання небалансу.
З урахуванням визнання судом припиненим договору про транспортування природного газу №1512000708 від 17.12.2015 в межах справи №913/298/18, позивач зауважує про те, що внаслідок АТ «Луганськгаз» втратив статус замовника послуг транспортування, а у позивача стала відсутньою підстава надання послуг комерційного балансування відповідачу у випадку наявності у нього місячного негативного небалансу. В свою чергу, як зазначає позивач, з метою недопущення порушення співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі, позивачем вживаються заходи фізичного балансування, що призводить до понесення позивачем додаткових витрат.

Як з`ясовано наразі судом, в межах справи № 913/298/18 позов було подано АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ПАТ по газопостачанню на газифікації "Луганськгаз" 799 886 279,23 грн. за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № 1512000708, з яких: 652 149 790,98 грн. - сума основної заборгованості, пеня в розмірі 88 174 743,64 грн., 3% річних в сумі 17 603 798,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 41 957 945,81 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).
Позовна заява була мотивована існуванням негативної різниці між обсягами природного газу за період з січня 2016 року по червень 2018 року, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації, а також відсутність факту добровільного закриття місячного негативного небалансу відповідачем як замовником послуг транспортування природного газу.
Рішенням господарського суду Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/298/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019, та постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.08.2019, у задоволенні позову відмовлено.
Зокрема, в постанові від 15.08.2019 у справі №913/298/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зауважив наступне.
Суди правомірно взяли до уваги, що 30.11.2016 у відповідності до умов пункту 17.1 Договору транспортування, ПАТ по газопостачанню на газифікації "Луганськгаз" звернулося до АТ "Укртрансгаз" з листом № 01-02-70/2178, відповідно до якого повідомило останнього, що не має намірів продовжувати дію Договору транспортування та заявило про припинення його дії з 01.01.2017.
Таким чином, Касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій про те, що з 01.01.2017 Договір транспортування є припиненим, що в свою чергу спростовує доводи скаржника про дію цього договору.
Обставини встановлені Луганської області від 16.10.2018 у справі №913/298/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019, та постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.08.2019, мають преюдиційне значення, в силу ч.4 ст.75 ГПК України, та не потребують повторного доведення.
Отже, наразі встановлено відсутність між сторонами договірних зобов`язань у частині надання послуги з балансування в газотранспортній системі в спірному періоді грудня 2018 року, з огляду на припинення дії договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № 1512000708 з 01.01.2017.

Відповідно до положень Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи (Оператор ГТС) зобов`язаний забезпечувати фізичне балансування ГТС, тобто підтримання необхідного тиску та обсягів природного газу у мережі для безперебійного функціонування системи. Зокрема, згідно з пунктом 1 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС, у разі виникнення небалансу між подачею та відбором природного газу учасниками ринку, оператор ГТС здійснює заходи фізичного балансування, у тому числі шляхом закупівлі або продажу природного газу.
Відповідно до пункту 6 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор ГТС має право придбавати природний газ для забезпечення фізичного балансування системи у випадках, коли обсяг відібраного газу перевищує обсяг поданого учасниками ринку. Також пунктом 1 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено, що оператор ГТС зобов`язаний здійснювати фізичне балансування системи в інтересах усіх користувачів, у тому числі й операторів газорозподільних систем.

Позивач, на виконання обов`язків Оператора ГТС, у період з серпня по грудень 2018 року, здійснив закупівлю природного газу з метою врегулювання негативного небалансу в системі, в тому числі зумовленого діями Оператора ГРМ - АТ «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз», про що свідчать долучені до справи копії договорів про закупівлю природного газу, з додатковими угодами до них, акти приймання-передачі природного газу грудень 2018 року, складені на виконання умов зазначених договорів; платіжні доручення на підтвердження проведення АТ «Укртрансгаз» оплати у рахунок придбаного природного газу в спірному періоді:
- від 28.08.2018 №1808000438, від 25.09.2019 №1809000503 (з додатковими угодами до них), укладені з постачальником ТОВ «Трафігура Юкрейн»;
- від 25.09.2018 №1809000501, від 25.09.2018 №1809000502, від 22.11.2018 №1811000564, від 22.11.2018 №1811000569, від 22.11.2018 №1811000570 (з додатковими угодами до них), укладені з постачальником ТОВ «ЕРУ Трейдінг»;
- від 28.08.2018 №1808000439-ВТВ, від 28.08.2018 №1808000440-ВТВ, від 28.08.2018 №1808000441-ВТВ, від 28.08.2018 №1808000442-ВТВ, від 28.08.2018 №1808000443-ВТВ, від 28.08.2018 №1808000444-ВТВ, від 28.08.2018 №1808000445-ВТВ (з додатковими угодами до них), укладені з постачальником ПАТ НАК «Нафтогаз України» (а.с. 20-171). 

За рахунок придбаних обсягів природного газу в період з серпня по грудень 2018 року позивачем були вжиті заходи фізичного балансування газотранспортної системи, зокрема, з метою забезпечення співвідношення обсягів природного газу, зокрема покриття обсягу природного газу 1251,682 тис.м.куб., використаного відповідачем.
Витрати позивача на заміщення відбору природного газу відповідача в грудні 2018 року, як посилається позивач, склали 13'876'171 грн 69 коп. вартості такого природного газу, що був поданий позивачем до газотранспортної системи для відновлення порушеного співвідношення обсягів природного газу в цій частині.
Ці витрати розраховані позивачем виходячи з середньозважених цін згідно з умовами перерахованих вище договорів (а.с.16-17, 20-171) та є витратами, що позивач, як Оператор ГТС, поніс у спірному періоді в процесі фізичного балансування та підтримання тиску в газотранспортній системі з метою забезпечення вимог щодо її експлуатації в грудні 2018 року на закупівлю газу, що виникли внаслідок відбору відповідачем обсягу 1251,682 тис.куб.м.
Позивачем надані розрахунки розміру понесених збитків та середньозваженої ціни за 1000 куб.м. згідно з умовами перерахованих вище договорів (а.с.16-17).
Середньозважена ціна за 1000 куб.м. згідно з наведеним розрахунком позивача складає 11086,01 грн (а.с.17).
Наведені обставини стали підставою для звернення АТ «Укртрансгаз» із цим позовом про відшкодування збитків в розмірі 13'876'171 грн 69 коп., спричинених відповідачем, як Оператором ГРМ, внаслідок непокриття ним відбору природного газу в грудні 2018 року в обсязі 1251,682 тис.куб.м.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, а також обраному позивачем способу захисту порушеного права, суд враховує наступне.
Верховний Суд у постанові від 28.07.2021 у справі №927/1041/19 виснував таке.
Враховуючи відсутність правової підстави для отримання Чернігівгазом послуг транспортування природного газу (неузгодження істотних договірних умов на надання послуг балансування), стягнення Укртрансгазом коштів може здійснюватися відповідно до положень ст.1212 ЦК у разі доведення факту набуття Чернігівгазом природного газу, який належав Укртрансгазу, без достатньої правової підстави або шляхом стягнення суми збитків, якщо газ був придбаний Укртрансгазом з метою балансування негативних місячних небалансів, які виникли внаслідок відбирання Чернігівгазом природного газу для задоволення власних потреб, і не був компенсований Оператору ГТС через договірні механізми (оплату послуг балансування) (п.173 постанови).

Згідно з п.3 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдані збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
За змістом статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Таким чином, збитки це об`єктивне зменшення будь - яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється в витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником (п. 6.14. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).
Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 статті 611 ЦК України та статті 224 ГК України є порушення зобов`язання.
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 ГПК України).
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування в справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

За висновком суду, наявними матеріалами справи підтверджений склад цивільного правопорушення.
Встановленими обставинами та наявними у справі доказами підтверджується, що позивачем у грудні 2018 року були вжиті заходи фізичного балансування, в т.ч. для забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точок виходу, внаслідок неподання відповідачем у грудні 2018 року до газотранспортної системи позивача на точку входу 1251,682 тис.куб.м. природного газу для потреб відповідача та відбору ним на точці виходу, що свідчить про протиправних дій відповідача, допущення небалансу.
Для вжиття заходів фізичного балансування позивачем у грудні 2018 року було придбано природний газ, зокрема для покриття 1251,682 тис.куб.м. відбору відповідача. Витрати позивача на заміщення відбору природного газу відповідача склали 13 876 171 грн 69 коп. вартості такого природного газу, що був поданий позивачем до газотранспортної системи для відновлення порушеного співвідношення обсягів природного газу в цій частині.
Про протиправність поведінки відповідача свідчить також здійснення користування газотранспортною системою всупереч ліцензійних умов без наявності чинного договору, з подальшим відбором обсягів природного газу з газотранспортної системи без їх придбання для забезпечення власної господарської діяльності всупереч прямого обов`язку відповідно до п.4 глави 6 розділу ІІІ Кодексу ГРМ.
Відсутність між сторонами чинного договору (ініціювання відповідачем припинення раніше укладеного договору, що було встановлено під час розгляду справи№913/298/18) призводить фактично до обмеження права позивача на отримання через договірні механізми компенсації вартості природного газу, витраченого на покриття відбору, в межах послуг комерційного балансування. 
Відбір обсягів природного газу без подання вказаних обсягів до газотранспортної системи позивача поза межами підтверджених номінацій у спірний період призводив до порушення співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі в обсязі 1251,682 тис.куб.м. природного газу, внаслідок чого позивач зазнав реальних збитків у вигляді втрати 1251,682 тис.куб.м. природного газу, які були подані позивачем до газотранспортної системи для відновлення такого співвідношення в рамках заходів фізичного балансування.
Зазначені дії відповідача (непокриття відповідачем природного газу, відібраного з газотранспортної системи в грудні 2018 року в об`ємі 1251,682 тис.куб.м. зумовили додаткові витрати в позивача в сумі 13 876 171 грн 69 коп. (як посилається позивач). 
Відібраний відповідачем обсяг природного газув об`ємі 1251,682 тис.куб.м. не був компенсований останнім позивачу через договірні механізми (в якості оплати послуг з комерційного балансування з огляду на відсутність договірних відносин).
Розрахунок розміру збитків проведений виходячи з середньозваженої ціни за діючими контрактами в спірному періоді, на умовах яких Оператор ГТС закуповував природний газ.

Як вбачається позивач надав розрахунок понесених збитків на суму 13 876 171 грн 69 коп. (а.с.16)
Однак, перевіривши наведений позивачем розрахунок розміру збитків (а.с.16), суд зауважує про наявність в ньому помилки в частині застосованого позивачем розміру середньозваженої ціни закупівлі за 1000 куб.м. - а саме 11086,02 грн, тоді як правильний розмір середньозваженої ціни закупівлі за 1000 куб.м складає 11 086,01 грн, (що перевірено судом з урахуванням наведених позивачем даних та доказів для її визначення).
Крім того, про допущення помилки позивачем в розрахунку збитків в цій частині (помилкового застосування позивачем розміру середньозваженої ціни закупівлі за 1000 куб.м. 11086,02 грн) також свідчать дані наведеного самим позивачем розрахунку середньозваженої ціни газу за 1000 куб.м. згідно з договорами на закупівлю газу в грудні 2018 року, в якому позивачем визначено розмір середньозваженої ціни саме 11 086,01 грн, (а.с.17).
Зазначена помилка вплинула на правильність визначення розміру збитків, понесених позивачем та які підлягають стягненню з відповідача.
Застосувавши правильний розмір середньозваженої ціни саме 11 086,01 грн в розрахунку, за висновком суду розмір збитків становить 13'876'159 грн 17 коп. =(11 086,01 грн х 1251,682 тис.куб.м.).
Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, чинним законодавством України не покладається на позивача обов`язок доведення вини відповідача в заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини в завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини в спірних правовідносинах. Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема в постанові від 21.04.2021 у справі №648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі №686/10520/15-ц.

Під час розгляду спору відповідач доводи позивача та представлені докази не заперечив та не спростував, відзив із власною правовою позицією щодо поданого позову суду не надав.
За приписами частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.
За висновком суду, позивач, на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76 - 79 ГПК України, довів наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача збитків в сумі 13'876'159 грн 17 коп., а тому позов визнається обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в цій частині. В іншій частині позову (з урахуванням виявленої помилки в розрахунку в розмірі застосованої середньозваженої ціни газу) слід відмовити.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому витрати зі сплати судового збору в сумі 166'513 грн 91 коп., що відповідає частині задоволених позовних вимог, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Луганськгаз» (вул.Богдана Хмельницького (раніше – вул.Гагаріна), буд.87, м.Сіверськодонецьк, Сіверськодонецький район, Луганська область, 93400, ідентифікаційний код 05451150) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (Кловський узвіз, буд.9/1, м.Київ, 01021, ідентифікаційний код 30019801) збитки в сумі 13'876'159 грн 17 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 166'513 грн 91 коп.
Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.
3. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду згідно положень ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне рішення підписано 08.05.2026.

Суддя Олена ДРАГНЄВІЧ