ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4531/26 Справа № 2-3086/10 	  	Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю. 
за участю секретаря судового засідання – Літвінова І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Дельта Банк», боржники – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі.
В обґрунтування заявлених вимог зазначало, що 26.11.2010 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11124361000 від 02.03.2007 в розмірі 845909,41 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 847 729,41 грн.
19 липня 2012 року по даній цивільній справі відбулася заміна сторони виконавчого провадження з ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».
04.10.2017 між ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №36/К, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №11124361000 від 02.03.2007, укладеного між ОСОБА_1 та АК ІБ «УкрСиббанк», а також за договором поруки, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп».
Враховуючи вищевикладене Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» просило суд:
- замінити стягувача по справі №2-3086/10 за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп».
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Дельта Банк», боржники – ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчих листах по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.
Замінено стягувача у виконавчому листі з виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року по цивільній справі №2-3086/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою.
В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та вважає, що висновки викладені в судовому рішенні не відповідають дійсним обставинам справи.
З урахуванням викладеного, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 26 листопада 2010 року по цивільній справі №2-3086/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11124361000 від 02.03.2007 в розмірі 845909,41 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 847 729,41 грн.
На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист.
19 липня 2012 року по даній цивільній справі відбулася заміна сторони виконавчого провадження з ПАТ «Укрсиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».
04.10.2017 між ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №36/К, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №11124361000 від 02.03.2007, укладеного між ОСОБА_1 та АК ІБ «УкрСиббанк», а також за договором поруки, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дніпрофінансгруп».
Відповідно до наданої інформації про виконавче провадження 19.04.2024 року виконавчий документ повернуто стягувачу, у зв`язку з відсутністю у боржника майна.
Суд першої інстанції задовольняючи заяву ТОВ "Дніпрофінансгруп" про зміну сторони виконавчого провадження, виходив з того, що заявник є повним правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ КБ "Дельта Банк".
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судові рішення відповідно до статті 124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України.
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до вимог частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками – незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.
Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2024 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ “Про виконавче провадження” (відсутність у боржника майна).
Оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні №51840159 було повернуто стягувачу, тобто виконавче провадження за виданим судом першої інстанції виконавчим листом у цій справі не відкрито, заміна стягувача у виконавчому листі регулюється статтею 55 ЦПК України.
Водночас варто звернути увагу і на те, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.
Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження№ 14-197цс21, пункти 127- 130).
Матеріали справи свідчать про те, що Постанова про повернення виконавчого листа була прийнята 19 квітня 2024 року, а із заявою про заміну сторони у виконавчому документі заявник звернувся 02 червня 2023 року, отже строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не є пропущеним.
Разом з тим апеляційний суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання боржником своїх зобов`язань та доводи апеляційної скарги щодо задоволення вимог іпотекодержателем не заслуговують на увагу, оскільки в позасудовому порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, не звільняє боржника від виконання судового рішення, а лише стосується розміру виконання зобов`язання.
У даній справі суд першої інстанції досліджуючи обставини правонаступництва та надані заявником належні та допустимі докази на їх підтвердження у їх сукупності дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК "Дніпрофінансгруп" про заміну стягувача правонаступником.
Ухвала суду є законною та обгрунтованою і підстав для її зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, апеляційний суд до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 24 червня 2026 року.
Повний текст постанови складено 25 червня 2026 року.

Судді