Справа № 533/218/26
Провадження № 2/533/266/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
18 травня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді – Козир В.П.,
за участю:
секретаря судового засідання – Кругловецький Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

12 березня 2026 року позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 630672537 у розмірі 66688,84 гривень.

Процесуальні дії/рішення у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 16 березня 2026 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 54).

Позивач у встановлений судом строк недоліки усунув 20.03.2026.

Ухвалою суду від 24 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 18 травня 2026 року (а.с. 62-63).

У судове засідання 18.05.2026 позивач АТ «СЕНС БАНК», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, явку представника не забезпечив, у позовній заяві та у клопотанні від 14.05.2026 просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 67-68), про причини неявки у судове засідання не повідомила, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавала.

Ухвалою суду від 18 травня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 3-7)

Позовна заява обґрунтована тим, що 30 червня 2017 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» (надалі - банк) угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630672537 (надалі – кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 66688,84 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Також у позовній заяві позивач зазначав, що з метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку залишено відповідачкою без реагування.

На думку позивача, відповідачка свідомо не скористалася своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за кредитним договором.

Також, за ствердженням позивача, АТ «СЕНС БАНК» вчинило всі необхідні дії для досудового урегулювання спору.

За розрахунком позивача заборгованість за кредитним договором станом на 13.12.2024 складає 66 688,84 грн, з яких:
- 43423,57 грн – прострочене тіло кредиту;
- 16329,06 грн – відсотки за користування кредитом;
- 6936,21 грн – відсотки за прострочене тіло кредиту.

При нормативному обґрунтуванні позовної заяви позивач посилався на статті 11, 16, 20, 204, 526, 536, 546, 549, 550, 553, 554, 610-612, 615, 624, 626-628, 1048, 1054, 1056, 1069-1070 Цивільного кодексу України, статті 4, 5, 19, 27, 31, 175 Цивільного процесуального кодексу України та висновки Верховного Суду у справі № 2-383/2010 (постанова від 14 листопада 2018 року), у справі № 643/17966/14-ц (постанова від 19 червня 2019 року), у справі № 214/6975/15-ц (постанова від 30 листопада 2022 року), у справі № 1512/2-214/11 (постанова від 25 листопада 2022 року), у справі № 381/1647/21 (постанова від 21 вересня 2022 року), у справі № 369/11694/15-ц (постанова суду від 01 серпня 2022 року), у справі № 128/2269/20 (постанова від 06 липня 2022 року), у справі № 172/35/16 (постанова від 01 червня 2022 року), у справі № 194/329/15-ц (постанова від 31 травня 2022 року), у справі № 219/7527/16 (постанова суду від 25 травня 2022 року), у справі № 645/59/16-ц (постанова від 25 травня 2022 року), у справі № 336/4796/18 (постанова від 20 травня 2022 року), у справі № 161/5648/20 (постанова від 09 лютого 2022 року), у справі № 205/7751/16-ц (постанова від 02 лютого 2022 року).

Позиція відповідача

Відповідачка ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надала, власну позицію щодо предмета спору не висловила.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

30.06.2017 відповідачкою ОСОБА_1 була підписана власноручним підписом оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії в ПАТ «Альфа-банк» (а.с. 8), анкета-заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 9), акцепт на укладання договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису та відбитки печатки при укладанні договору добровільного страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток (а.с. 10), договір добровільного страхування від фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № 248.630672537.111 від 30.06.2017 (а.с. 10), угода про використання аналогу власноручного підпису (а.с. 11) та паспорт споживчого кредиту (а.с. 11 на звороті).

Офертою відповідачка запропонувала банку (позивачу) укласти угоду про обслуговування кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах, що викладені нижче.

Відповідачка пропонувала банку відкрити їй рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустити міжнародну платіжну картку строком дії 3 роки з моменту її випуску. Також пропонувала банку надати їй кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на таких умовах: ліміт кредитної лінії у розмірі - 200000,00 грн; сума кредиту, що доступна на момент укладення кредитного договору – 10000,00 грн; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчиненні торгових операцій та/або операцій зняття коштів готівкою у розмірі – 26,00 % річних; тип процентної ставки – фіксована; мета кредиту – особисті потреби; тип кредиту – кредитування рахунку; обов`язковий мінімальний платіж - у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50,00 грн; дата сплати обов`язкового мінімального платежу – до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду.

У розділі 4 оферти запропоновано здійснювати повернення заборгованості за кредитом та сплату відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за договором, у тому числі у випадку застосування умов програми «моментальна розстрочка на картку», здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості кредиту зазначити у тарифах, які є невід`ємною частиною договору на транзитний рахунок № НОМЕР_2 .

Відповідно до розділу 7.1 оферти запропоновано щомісячно в останній день розрахункового періоду в порядку договірного списання у відповідності до положень ст. 26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» здійснювати договірне списання сум грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 у розмірах необхідних для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору страхування фінансових ризиків держателів кредитних платіжних карток № 248.630672537.111 від 30.06.2017 у розмірі 0,01 % від розміру встановленої відновлювальної кредитної лінії…

Банк (позивач) акцептував пропозицію відповідачки на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 8 на звороті).

У паспорті споживчого кредиту (а.с. 11 на звороті), який підписано власноручним підписом ОСОБА_1 30.06.2017, зазначено основні умови кредитування: тип кредиту – кредитування рахунку; мета отримання кредиту – споживчі цілі; сума/ліміт кредиту – 10000,00 грн; спосіб та строк надання кредиту – безготівковим шляхом; строк кредитування – 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту – 200000,00 грн; процентна ставка – 26 % річних; порядок зміни змінюваної процентної ставки – процентна ставка фіксована; тип процентної ставки – фіксована; реальна річна процентна ставка по програмі «моментальна розстрочка на карту» - 0,01 % річних; кількість та розмір платежів – щомісячно, але не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу від суми заборгованості, мінімум 50,00 грн; дострокове погашення – можливе, без додаткових комісій; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 26 %; штраф за прострочення внесення суми мінімального платежу, одноразового за кожний факт прострочки – 50,00 грн в день виникнення прострочки, 150,00 грн у разі, якщо сума прострочення заборгованості не погашена протягом 5 календарних днів.

Паспорт споживчого кредиту містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до довідки АТ «Сенс банк» у межах оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної кратки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630672537, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» (правонаступник – АТ «Сенс Банк») випущено кредитні картки: № НОМЕР_3 терміном дії до 30.04.2020; № НОМЕР_4 терміном дії до 30.04.2025 (а.с. 25).

Факт руху грошових коштів по поточному рахунку відповідачки позивач підтвердив випискою з рахунку приватного клієнта № 185961-2026/0205 за період з 30.06.2017 по 13.12.2024 (а.с. 17-24).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 14-16), здійсненого позивачем, загальна сума заборгованості у розмірі 66688,84 гривень складається зі заборгованостей за такими платежами: 43423,57 грн – прострочене тіло кредиту; 16329,06 грн – відсотки за користування кредитом; 6936,21, грн – відсотки за прострочене тіло кредиту.

З виписки по рахунку також встановлено, що відповідачкою за весь період кредитування було здійснено видаткових операцій (покупки, зняття готівки, поповнення через банкомат, зняття готівки у банкоматі, комісія за поповнення в банкоматі) на загальну суму – 47056,31 грн.

З цієї ж виписки судом було встановлено, що позивачем 30.06.2017 було встановлено кредитний ліміт 10000,00 грн, який у подальшому неодноразово змінювався, а саме: 
- 02.08.2019 – збільшено кредитний ліміт до 1500,00 грн;
- 31.03.2022 – збільшено кредитний ліміт до 18853,47 грн;
- 24.04.2022 – збільшено кредитний ліміт до 19832,62 грн;
- 24.04.2022 – збільшено кредитний ліміт до 19851,47 грн;
- 30.04.2022 – збільшено кредитний ліміт до 20960,85 грн;
- 03.05.2022 – збільшено кредитний ліміт до 20981,81 грн;
- 31.05.2022 – збільшено кредитний ліміт до 22170,67 грн;
- 01.06.2022 – збільшено кредитний ліміт до 22192,84 грн;
- 01.07.2022 – збільшено кредитний ліміт до 23466,52 грн;
- 02.07.2022 – збільшено кредитний ліміт до 23489,99 грн;
- 30.07.2022 – збільшено кредитний ліміт до 24782,48 грн;
- 02.08.2022 – збільшено кредитний ліміт до 24807,26 грн.

05.06.2023 позивачем було відправлено на адресу відповідачки ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 26), що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист (а.с. 27) та списком згрупованих відправлень (а.с. 28). У вимозі позивач вимагав від відповідачки протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але у будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання такої вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість у розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання – достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 34590,67 грн.

Доказів погашення кредиту матеріали справи не містять. 

01.12.2022 змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с. 42).

Застосовані судом норми права та висновки Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній станом на дату підписання договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд у справі № 444/9519/12 (постанова від 28.03.2018) зробив висновок, щодо встановленого строку кредитування у договорі:
«89. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
90. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
91. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.»
Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису (ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України).

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Згідно зі ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Також виписка банку згідно з Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 № 578/5, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.04.2012 за № 571/20884, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі.

Такі висновки зробив Верховний суд у справі № 200/5647/18 (постанова від 16.09.2020) та у справі № 760/7792/14-ц (постанова від 28.10.2020).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що 30.06.2017 між позивачем АТ «Альфа Банк» (змінене найменування - АТ «СЕНС БАНК») та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено у простій письмовій формі угоду про обслуговування кредитної картки на відкриття відновлювальної кредитної лінії (кредитний договір). Договір у формі оферти та акцепту пропозиції на укладення угоди містить підписи сторін, у тому числі відповідачки.

На підставі договору відповідачці було відкрито поточний рахунок, випущено платіжні картки та видано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на рахунок.

Максимальний кредитний ліміт, який був передбачений умовами кредитного договору, становив 200000,00 грн. 

У договорі його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредитного ліміту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення; розмір процентів за користування кредитними коштами тощо. 

Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачкою, надавши останній кредитні кошти у межах кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку.

Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором.

З виписки з рахунку позичальника (відповідачки) та з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка систематично користувалася кредитною карткою та здійснювала платежі на погашення заборгованості. Отже, платежі з рахунку відповідача здійснювалися на умовах кредитування рахунку у відповідності до ст. 1069 ЦК України.

Однак у повному обсязі кредит не повернула.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка кредитні зобов`язання не виконала та має заборгованість за тілом кредиту у сумі 43423,57 грн та за процентами за правомірне користування кредитом (нараховані на підставі ст. 1048 ЦК України) у сумі 16329,06 грн. Також позивачем нараховано проценти на прострочене зобов`язання у сумі 6936,21 грн.

Доказів проведення повного розрахунку з позивачем за отриманим кредитом з позивачем матеріали справи не містять. 

Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернула.

Здійснюючи перевірку розрахунку заборгованості за процентами за користування кредитом суд висновує таке.

Позивач просив суд стягнути проценти за правомірне користування кредитом (16329,06 грн) та «проценти за прострочене тіло кредиту» (6936,21 грн). 

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) зробила такий уточнений висновок (п. 141): «у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».

Тобто проценти у сумі 6936,21 грн нараховані позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Верховний Суд у справі № 183/7850/22 (постанова від 31.01.2024) зробив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких:
«Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що:
- на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22);
- на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).» 

Суд уважає, що розрахунок заборгованості не у повній мірі відповідає вимогам закону та уважає, що положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цілком застосовні й до даного спору.

З наданої позивачем виписки з рахунку клієнта (а.с. 21) вбачається, що нарахування процентів за ст. 625 ЦК України («проценти за прострочену заборгованість») відбувалося з 28.02.2022 по 11.12.2024.

Суд висновує, що відповідачка на підставі пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України звільняється від відповідальності перед позивачем за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту, звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

У період нарахування позивачем процентів за статтею 625 ЦКУ за кредитним договором введено воєнний стан на території України. Така сума процентів, нарахована на прострочену заборгованість, підлягає списанню кредитодавцем, а обов`язок відповідачки по сплаті процентів, нарахованих за порушення строків повернення кредиту, припиняється без його виконання. Відповідно, у задоволенні вимог про стягнення «відсотків за прострочене тіло кредиту» у сумі 6936,21 грн суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалася, доказів сплати заборгованості за кредитним договором позивачеві, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надала. 

Підсумовуючи все викладене вище суд уважає такими, що є доведеними, обґрунтованими та підставними позовні вимоги у частині стягнення позивачем з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі 59752,63 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту – 43423,57 грн, заборгованість за процентами за правомірне користування кредитом – 16329,06 грн.

У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами за прострочене тіло кредиту у сумі 6936,21 грн суд відмовляє за безпідставністю.

Розподіл судових витрат.

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1, 2).

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (89,60 % від ціни позову), суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме – 2170,22 грн (2422,40 х 89,60 % = 2170,47).

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 282 ЦПК України, нормами матеріального права, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 30.06.2017 у загальному розмірі 59752 гривень 63 коп.

У задоволенні решти позовних вимог на суму 6936 гривень 21 коп. - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2170 гривень 47 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте Козельщинським районним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (місцезнаходження: вулиця Велика Васильківська, буд. 100, місто Київ, 03150; ідентифікаційний код 23494714).

Відповідач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 18 травня 2026 року.

Суддя В.П. Козир