Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/397/26
Єдиний унікальний №733/556/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

12 травня 2026 року      м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого – судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
установив:
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі - ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 177/95211245. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Партнер Фінанс» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю. Натомість відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Поміж тим, 28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна»), було укладено договір факторингу № 01.02-91/23, відповідно до якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Партнер Фінанс», визначеними в реєстрі боржників, у тому числі за договором позики № 177/95211245 від 22 листопада 2019 року, боржником у якому є ОСОБА_1 . Станом на 28 грудня 2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 41 600 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за сумою позики; 1 400 грн - заборгованість за платою за позику; 35 200 грн – заборгованість за пенею (неустойка). Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути на свою користь з відповідача разом із судовими витрати. 
Ухвалою судді від 13 квітня 2026 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 51).
Заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.
Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлене на його адресу судове повідомлення повернулося до суду з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та відзиву на позов від нього не надійшло, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 
Судом установлено, що 22 листопада 2019 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 177/95211245 (а.с. 6). 
Відповідно до умов договору (п. 1.1) Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути суму позики Позикодавцю та сплатити платуза договором в порядку й строки, передбачені цим Договором.

Сума позики становить 5 000 грн (п. 1,2 Договору). 

На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Партнер Фінанс» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

Відповідно до п. 2.1 Позичальник повинен сплатити Позикодавцю плату за договором у розмірі 1400 грн, яка визначається з розрахунку (за фіксованою незмінною ставкою) 2 % від суми позики за кожен день користування в межах строку передбаченого п. 3.5 Договору, згідно якого Позичальник зобов`язаний повернути суму позики у повному обсязі та сплатити плату за Договором у строк до 05 грудня 2019 року.

Згідно п. 3.1, 3.2 Договору Позикодавець надає позику шляхом передачі готівкових коштів Позичальнику. Підписанням цього договору Позичальник підтверджує, що він отримав від Позикодавця суму позики в повному обсязі у дату підписання цього Договору.

Однак, всупереч умов кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Внаслідок чого у ОСОБА_1 відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28 грудня 2023 року утворилася заборгованість в загальній сумі 41 600 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за сумою позики; 1 400 грн - заборгованість за платою за позику; 35 200 грн – заборгованість за пенею (станом на 21.11.2020 р.) (а.с. 9-14).

28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна» (а.с. 29-39) було укладено договір факторингу № 01.02-91/23, відповідно до якого ТОВ «Партнер Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Партнер Фінанс» (а.с. 15-22, 23, 24, 25).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-91/23 від 28 грудня 2023 року, до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги, у тому числі і щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором № 177/95211245 від 22 листопада 2019 року в розмірі 41 600 грн (а.с. 26-28).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Норми ст. 625 ЦК України вказують, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи вказане вище, суд бере до уваги те, що кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості проведений кредитором до відступлення прав вимог відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. Натомість ОСОБА_1 не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем.
Вирішуючи питання стягнення пені (неустойки) в загальному розмірі 35 200 грн, суд виходить із такого.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення Позичальником строків погашення грошових зобов`язань за цим Договором, Позикодавець має право вимагати від позичальника сплатити Позикодавцю пеню. У випадку нарахування Позикодавцем пені, така пеня нараховується у розмірі 2 % від суми простроченого грошового зобов`язання за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості (п. 5.2, 5.3 Договору). 

Зважаючи на те, що пеня в розмірі 35 200 грн була нарахована станом на 21 листопада 2020 року та передбачена вказаним вище договором, остання підлягає також стягненню, а тому враховуючи, що відповідачем доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надано, факт отримання кредиту не заперечується, розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором позики № 177/95211245 від 22 листопада 2019 року в розмірі 41 600 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість за сумою позики, 1 400 грн – заборгованість за платою за позику та 32 500 грн – заборгованість за пенею по позиці.

На підставі ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 328 грн. 

Отже, судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 3328 грн. 

ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 2 662,40 грн відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією банку № 1335 від 31 березня 2026 року (а.с. 5), а тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 662,40 грн.

Керуючись ст. 512, 514, 525, 526, 611, 625, 629, 1050, 1054, 1077, 1078, 1079, 1080, 1081, 1082 ЦК України, статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 259, 263?264, 265, 274, 279, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за договором позики № 177/95211245 від 22 листопада 2019 року в розмірі 41 600 (сорок одна тисяча шістсот) гривень 00 коп, з яких: 5 000 грн - заборгованість за сумою позики, 1 400 грн – заборгованість за платою за позику та 32 500 грн – заборгованість за пенею по позиці.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місце розташування: вул. Іллінська, 8, м. Київ, ЄДРПОУ 37616221. 
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року.

Головуючий суддя В. М. Овчарик