УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026року
м. Київ

справа № 754/6398/25
провадження № 51-1833ск26

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року щодо ОСОБА_5 .

Обставини справи

1. Вказаним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку м. Києва, 
засуджено за частиною 2 статті 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі статей71, 72 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду міста Києва від 3 грудня 2024 року та за сукупністю вироків визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.
2. Як установив суд, ОСОБА_5 у невстановлені дату та час, знаходячись за невстановленою адресою, отримала від особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, один безбарвний прозорий пакет з полімерного матеріалу з пазовими застібками, всередині якого містилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 3,190 г, що є великим розміром, яку вона незаконно зберігаючи при собі без мети збуту, перенесла до відкритої ділянки місцевості поблизу будинку АДРЕСА_1, де 9 квітня 2025 року близько 16:15 була зупинена працівниками поліції та яку в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено.
Крім того, ОСОБА_5 у невстановлені дату та час, знаходячись за невстановленою адресою, отримала від особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вісім безбарвних прозорих пакетів з полімерного матеріалу з пазовими застібками, всередині яких містилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, - PVP, загальною масою 0,474 г, та, незаконно зберігаючи при собі, без мети збуту, перенесла до місця свого проживання, а саме до квартири АДРЕСА_1 , де 9 квітня 2025 року її під час обшуку квартири було виявлено та вилучено.

Доводи поданої касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_5 вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 309 КК, порушує питання про зміну судових рішень через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженої внаслідок його суворості та просить пом`якшити призначене їй покарання у виді штрафу.

Оцінка суду

4. Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
5. Згідно з частиною 2 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (КПК) при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу.
6. На обґрунтування своєї позиції захисник зазначає, що суди, обираючи покарання засудженій у виді позбавлення волі, не повною мірою врахували, що ОСОБА_5 хоч і офіційно не працевлаштована, проте працювала продавцем овочів, колишній чоловік надавав кошти на утримання її дітей, також вона мала заощадження та мала можливість сплатити штраф.
7. Доводи захисника зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним характеристикам особи засудженої та іншим обставинам кримінального провадження, з якою він не згоден. 
8. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне провадження, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. 
9. Призначаючи покарання засудженій, суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної, яка судима, вчинила інкриміноване кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, характеризується посередньо, має двох неповнолітніх дітей - 10 і 13 років, і матір-пенсіонерку, обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття, та відсутність обтяжуючих. Зваживши на всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції частини 2 статті 309 у виді позбавлення волі з урахуванням положень ст. 71 КК. 
10. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення покарання та не знайшов при цьому підстав для задоволення апеляційної скарги захсиника в частині призначеного покарання. Обґрунтовуючи в ухвалі свою позицію, суд навів мотиви, з яких відхилив доводи захисту, які повторені й у касаційній скарзі. 
11. Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК. 
12. У касаційний скарзі захисник не навів підстав вважати обране покарання явно несправедливим через суворість і переконливих доводів, які б спростовували висновки суддів попередніх інстанцій в частині призначення покарання засудженій.
13. Враховуючи викладене, Суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим, і підстав для зміни оскаржуваних судових рішень не вбачає. 
14. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 лютого 2026 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3