Справа № 182/4430/25
Провадження № 2/177/621/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
02 червня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Коваль Н. В.
за участі:
секретаря судового засідання: Андрійчук А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №102943587 від 12.10.2021 в розмірі 37200,00 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив, що 12.10.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір №102943587 за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
27.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором №102943587 від 12.10.2021.
Позичальник не виконала своєчасно зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача із вказаним позовом до суду, у неї утворилась заборгованість у загальному розмірі 37200,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 27600,00 грн. та заборгованості за комісією – 1600,00 грн.
Після відступлення позивачу прав грошових вимог, відповідач своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому коштів належним чином не виконував, а тому позивач вимушений звернутися до суду.
Ухвалою суду від 29 січня 2026 року заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області по справі №182/4430/25 від 23 жовтня 2025 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання(а.с 180-181).
10.02.2026 представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач вважає позовні вимоги незаконними та необґрунтованими з огляду на наступне. Договір за яким нараховані проценти (відсотки) та виставлено вимоги про стягнення не підписано ні первісним кредитором (ТОВ «МІЛОАН»), ні відповідачем, що вказує на недійсність (нікчемність) даного правочину, що у свою чергу тягне незаконність позовних вимог у частині процентів (відсотків). Також зазначає, що розмір позовних вимог не відповідає умовам відповідного кредитного договору, а саме в частині нарахованих позивачем відсотків та наголошує що нарахована сума відсотків не є співмірною сумі заборгованості за тілом кредиту. Відповідач також вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними із ціною позову, а також не відповідають складності справи та розумності і із даного приводу разом із відзивом подає заяву про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу. Представник відповідача просив суд задовольнити позовні вимоги частково – у межах 8000,00 грн. У решті позовних вимог відмовити. Розглянути заяву відповідача про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу та зменшити її до 2000,00 грн. та покласти на позивача усі судові витрати (а.с.198-214).
Представник позивача надав відповідь на відзив в якому зазначив, що на підтвердження укладення кредитного договору №102943587 представником Товариства до позовної заяви додано копії кредитного договору №102943587 від 12.10.2021, додаток до договору – графік платежів до кредитного договору, які підписані електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 , також надано копії анкети-заяви на кредит, паспорт споживчого кредиту. Одноразовий ідентифікатор наявний не лише в електронній формі договору, що зберігається у позивача, але й був направлений самому відповідачу при укладенні договору. Те, що цей ідентифікатор не відображається на паперовій копії електронного документа, є лише технічною особливістю і жодним чином не впливає на юридичну силу та дійсність електронного оригіналу договору. Щодо нарахованих відсотків позивач зазначає що підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання відповідачем умов договору. Також, представник позивача у відповіді на відзив заперечив на заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 192-197).
16 квітня 2026 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 225).
Представник позивача – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 197 зворот).
Відповідач ОСОБА_1 та її представник повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 221, 236, 237), однак до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних законних підстав.
Судом встановлено, що 12.10.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір №102943587 згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 8000,00 грн. строк кредиту 30 днів, кінцева дата погашення кредиту – 11.11.2021. Кредит надано під процентну ставку 1,5% в день (а.с. 20-24).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
В силу ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Із положень ч. 8 ст. 11 Закону №675-VIII слідує, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Як передбачено ч. 12 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону №675-VIII).
За змістом указаних норм права сторони вправі укласти договір в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх його істотних умов. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.
Як видно з договору надання кредиту, він підписаний електронним підписом Позичальника, який відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону з зазначенням особистих даних відповідача, її дату народження та РНОКПП, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» (а.с.26), та спростовує доводи наведені відповідачем у відзиві на позову заяву в частині недійсності (нікчемності) правочину через відсутність підпису кредитора та відповідача.
ТОВ «МІЛОАН» виконав умови кредитного договору та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 8000,00 грн. (а.с. зворот 26).
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
27.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги № 79-МЛ/Т (а.с. 28-32).
Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором №102943587 від 12.10.2021, сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «МІЛОАН», згідно Договору відступлення прав вимоги.
Сума заборгованості відповідача становить 37200,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 27600,00 грн. та заборгованості за комісією – 1600,00 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 79-МЛ/Т. (а.с. зворот 32).
У відзиві на позовну заяву відповідач наголошує на невідповідність позовних вимог в частині заборгованості за відсотками умовам кредитного договору.
Згідно п.п. 1.5. п.1 кредитного договору, загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5200,00 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 13200,00 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець та позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний у договорі.
Відповідно до п. 1.6 кредитного договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 
Відповідно до п.п.2.3.1.2. договору, позичальник може збільшити строк кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в договорі.
Таким чином, відповідач, не здійснивши погашення заборгованості у строки, визначені п. 1.4 кредитного договору збільшила строк користування кредитом, у зв`язку з чим позивачем нараховано заборгованість за процентами за 60 днів після визначеної договором кінцевої дати його погашення, а саме за період з 12.11.2021 по 10.01.2022, що підтверджується відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви (а.с. 27).
10.07.2023 відповідачу надіслано письмову претензію на погашення кредитної заборгованості (а.с. 34) на яку відповідач жодним чином не відреагувала.
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконала зобов`язання за кредитним договором, а тому з неї на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №102943587 від 12.10.2021 року в розмірі 37200,00 гривень.
Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень (а.с. 1).
Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Представник відповідача звернувся до суду із заявою про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлена до стягнення сума таких витрат є неспівмірною з ціною позову, та просив зменшити її до 2 000,00 грн.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як видно з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача подано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 (а.с. 36 зворот), акт наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги) №460 від 06.07.2025 року (а.с. 37), детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги) №460 від 06.07.2025 року (а.с. зворот 37); копія ордеру на надання правничої допомоги від 02.07.2025 (а.с. 38).
Оскільки розмір витрат позивача на правничу допомогу є належно обґрунтованим, доведеним належними доказами, не є очевидно неспівмірним наданій правової допомозі, позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 651 ч.2, 1050, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ», місце знаходження: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, ЄДРПОУ: 35234236, заборгованість за кредитним договором №102943587 від 12.10.2021 у загальному розмірі 37200 (тридцять сім тисяч двісті) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ - КАПІТАЛ», місце знаходження: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, ЄДРПОУ: 35234236, в рахунок відшкодування судових витрат 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В.Коваль