ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 р.	Справа № 480/12714/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: П`янової Я.В. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Зозулєвої А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2025, (головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик) по справі № 480/12714/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про скасування наказів, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати:
пункт 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 69 від 29.04.2022;
пункти 1, 2, 3 та 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 36 від 12.06.2022 «Про результати службового розслідування»;
пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 157 від 26.07.2022;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 повного грошового забезпечення та додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 29.04.2022 по 19.10.2023 включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в розмірі 333 970, 75 грн за період з 29.04.2022 по 19.10.2023 включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 531 000, 00 грн додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 29.04.2022 по 19.10.2023 включно.
В обґрунтування позову зазначив, що Військова частина НОМЕР_2 прийняла наказ № 69, яким, на підставі довідки про самовільне залишення військової частини та рапорту капітана ОСОБА_2 , призупинила ОСОБА_1 виплату грошового забезпечення з 29.04.2022. В подальшому, за наслідками службового розслідування відповідачем прийнято наказ № 36, яким позивача визнано таким, що самовільно покинув військову частину, притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнення у вигляді догани, відмовлено у виплаті премії та вирішено не виплачувати додаткову винагороду у розмірі 30 000,00 грн за травень-червень 2022 р. 
Водночас, вказував, що самовільно не покидав військову частину, а був затриманий представниками Подільської окружної прокуратури м. Києва та Служби безпеки України в порядку, передбаченому КПК України під час досудового розслідування кримінального провадження № 42022102070000074. Постановою керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва, відносно ОСОБА_1 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів з 28.04.2022 по 27.05.2022. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.05.2022 по справі № 758/3653/22, строк тримання під вартою продовжено до 23.06.2022 та визначено розмір застави. 
В подальшому ОСОБА_1 звільнений з під варти під заставу та виконував вказівки суду щодо неможливості переміщення з місця проживання без дозволу слідчого. 
Після надання дозволу на переміщення в межах Конотопського району, 09.06.2022 позивач з`явився за місцем служби, за усними наказами командиру військової частини та командира роти перебував за місцем проживання та чекав подальших вказівок щодо проходження служби.
Зауважував, що після 09.06.2022 звертався до командування з проханням повідомити порядок подальшого проходження служби, проте відповіді не отримував.
Зазначав, що ним не вчинено дисциплінарного проступку щодо самовільного залишення місця несення служби, а отже спірні накази, якими призупинено виплату грошового забезпечення, накладено дисциплінарне стягнення є протиправними. 
Щодо наказу № 157 згідно якого старшого лейтенанта ОСОБА_1 визнано таким, що повернувся до розташування частини з 26.07.2022 та відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку із вчинення кримінального правопорушення зазначив про його незаконність.
Просив врахувати, що військовослужбовець може бути відсторонений від виконання повноважень лише у випадку повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем згідно п. 91-1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.
Наголошував, що не вчиняв і не підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та/або пов`язаного із зловживанням своїм службовим становищем, а отже у відповідача не було правових підстав для прийняття наказу № 157.
Також, просив суд зобов`язати військову частину нарахувати та виплатити йому безпідставно не нараховане грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.04.2022 по 19.10.2023 включно.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 замінено Військову частину НОМЕР_2 на Військову частину НОМЕР_1 як правонаступника.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 69 від 29.04.2022.
Визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2, 3 та 4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 36 від 12.06.2022 «Про результати службового розслідування».
Визнано протиправним та скасовано абз. 1 п. 3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 157 від 26.07.2022.
В задоволенні інших позовних вимог – відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, встановивши відсутність обставин самовільного залишення військової частини ОСОБА_1 , поважність причин відсутності його на службі з 28.04.2022, безпідставне накладення на нього дисциплінарного стягнення, повернення на службу в червні 2022 р., дійшов протилежного висновку про відсутність у позивача права на отримання грошового забезпечення за спірний період. 
Звертає увагу, що виплата грошового забезпечення та додаткової винагороди за травень-червень 2022 р. не проводилась позивачу на підставі наказів, які за наслідками судового розгляду визнані протиправними та скасовані. 
Інших наказів, якими ОСОБА_1 було б усунено чи відсторонено від виконання службових обов`язків чи повноважень до прийняття наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 157 від 26.07.2022, не приймалось.
Як наслідок, вважає, що набув права на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 29.04.2022 до 25.07.2022.
Щодо абзацу 2 п. 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 157 від 26.07.2022, який визнаний судом першої інстанції правомірним, зазначає, що суд не надав йому неналежної оцінки, оскільки в цій частині наказ не містить строку відсторонення від виконання повноважень, тоді як такий строк не має перевищувати двох місяців згідно норм КПК України та належних підстав, визначених Дисциплінарним статутом ЗСУ, за яких відповідач мав можливість відсторонити ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків.
Наведені обставини свідчать про протиправність абз. 2 п. 3 наказу № 157, що є підставою для його скасування та поновлення порушеного права ОСОБА_1 на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди з 26.07.2022 до 19.10.2023.
Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач) подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 12.05.2025 не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що старший лейтенант ОСОБА_1 з 12.03.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира стрілецького взводу стрілецької роти на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 12.03.2022 № 37.
29.04.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 69, на підставі довідки про самовільне залишення частини № 147 та рапорту капітана ОСОБА_2 №163, старшому лейтенанту ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення з 29.04.2022, знято з продовольчого забезпечення з 29.04.2022. 
В подальшому, військовою частиною НОМЕР_2 проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби старшим лейтенантом ОСОБА_1 , за наслідками якого складено акт проведення службового розслідування.
В акті зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_1 безвідповідально поставився до виконання військового обов`язку і дотримання порядку проходження військової служби в умовах воєнного часу та порушуючи вимоги ст. 65 Конституції України в частині обов`язку громадянина по захисту Вітчизни та її незалежності і територіальної цінності, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо обов`язку військовослужбовця бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою, утримуватись від шкідливих звичок, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України щодо неухильного виконання вимог статутів Збройних Сил України та наказів командирів, 29.04.2022 самовільно залишив місце несення служби.
Запропоновано за порушення ст. 65 Конституції України, статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командира 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани; відмовити у виплаті щомісячної премії за травень-червень 2022 р., не виплачувати додаткову винагороду на період воєнного стану у розмірі 30 000,00 грн за травень-червень 2022 р.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.06.2022 № 36 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення догана, позбавлено премії та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за травень-червень 2022 року.
26.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ № 157, яким ОСОБА_1 визнано таким, що повернувся до розташування частини з 26.07.2022. Наказано виплачувати грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 26.07.2022, поставлено на продовольче забезпечення з 27.07.2022.
Абзацом 2 п. 3 Наказу № 157 ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР від 11.05.2022 № 42022201350000068 та повідомлення про підозру в кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР від 05.04.2022 № 42022102070000074.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 № 302 від 19.10.2023 позивача визнано таким, що з 19.10.2023 вибув до нового місця служби; з 19.10.2023 виключено зі списків особового складу та з усіх видів забезпечення Військової частини НОМЕР_2 . 
Не погодившись із наказами відповідача № 69 від 29.04.2022, № 36 від 12.06.2022, № 157 від 26.07.2022, вважаючи, що Військовою частиною НОМЕР_2 безпідставно не нараховувались та не виплачувались грошове забезпечення та додаткова винагорода у період з 29.04.2022 по 19.10.2023 включно, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності висновків службового розслідування про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини з 28.04.2022, доведеності наявними в матеріалах справи доказами поважності причин відсутності позивача у розташуванні військової частини з 28.04.2022, у зв`язку з чим дійшов висновку про протиправність пункту 1 наказу № 69 від 29.04.2022, пунктів 1, 2, 3, 4 наказу № 36 від 12.06.2022 та наявність підстав для їх скасування.
Також, суд першої інстанції скасував абз. 1 п. 3 наказу № 157 від 26.07.2022 з огляду на недоведеність відповідачем обставин прибуття ОСОБА_1 до військової частини саме 26.07.2022, а не раніше.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення й додаткову винагороду за період з 29.04.2022 по 19.10.2023, суд першої інстанції виходив з того, що у спірний період до позивача застосовувався запобіжний захід тримання під вартою, у зв`язку з чим він не виконував свої службові повноваження та був фактично відсторонений від посади, що унеможливлює отримання ним грошового забезпечення.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність абз. 2 п. 3 наказу № 157 від 26.07.2022, посилаючись на норми Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України № 1153/2008 від 10.12.2008, якими надано можливість військовій частині відстороняти військовослужбовців від виконання службових обов`язків у разі застосування до них запобіжних заходів кримінального провадження та вручення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи оскарження позивачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, слід зазначити наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами 1, 2 ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі – Порядок № 260, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги. 
Щодо грошового забезпечення за період з 29.04.2022 до 08.06.2022.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ; в спірний період проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що розташована у АДРЕСА_1 .
05.04.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 42022102070000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Під час досудового розслідування встановлено можливу причетність ОСОБА_1 до вчинення злочинів, відомості про які внесено до ЄРДР.
28.04.2022 ОСОБА_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України, 30.04.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 6 ст.111-1 КК України та до 28.05.2022 останній перебував під вартою з триманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор», що вбачається з постанови Подільської окружної прокуратури м. Києва від 01.05.2022, ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2022 у справі № 758/3653/22.
У зв`язку з внесенням застави, 28.05.2022 позивача звільнено з під варти з одночасним обов`язком, покладеним ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2022 у справі № 758/3653/22 не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає (зареєстрований) без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Повідомленням слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві надано дозвіл підозрюваному ОСОБА_1 відлучатись із с. Слобода в м. Буринь та м. Конотоп чи в інші населені пункти в межах Конотопського району Сумської області, що доведено до відома позивача 08.06.2022.
Тобто, в період з 29.04.2022 до 08.06.2022 ОСОБА_1 перебував в місцях попереднього затримання, під вартою та фактично під домашнім арештом. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову щодо виплати за цей період позивачу грошового забезпечення, виходив з того, що під час перебування під вартою відповідач правомірно не виплачував йому грошове забезпечення.
Колегія суддів погоджується із висновками суду з наступних підстав.
Відповідно до п. 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом.
Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з п. 3 розділу XXIX Порядку №260 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, щодо яких відповідно до Кримінального процесуального кодексу України застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою чи домашнього арешту (цілодобово), призупиняється з дня взяття під варту або направлення під цілодобовий домашній арешт до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
Колегія суддів зазначає, що призупинення виплати військовослужбовцю грошового забезпечення у зв`язку із застосуванням такого запобіжного заходу як тримання під вартою чи домашнього арешту зумовлена тим, що особа не може виконувати службові обов`язки за посадою, а тому з дня взяття під варту до повернення до виконання службових обов`язків за посадою виплата йому грошового забезпечення призупиняється.
Враховуючи, що у вищезазначений період ОСОБА_1 не виконував службові обов`язки, натомість перебував в місцях попереднього затримання, під вартою та в подальшому до отримання дозволу слідчого не мав права залишати місце свого проживання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення.
Доводи апелянта щодо скасування наказів № 69 від 29.04.2022, № 36 від 12.06.2022 якими призупинено виплату грошового забезпечення за травень-червень 2022 р. з підстав самовільного залишення військової служби, а отже наявність у відповідача обов`язку нарахувати грошове забезпечення, колегія суддів вважає такими, що не впливають на правомірність дій Військової частини у не проведенні відповідних виплат з підстав, наведених вище.
Щодо грошового забезпечення за період з 09.06.2022 до 25.07.2022.
За твердженнями позивача, які не спростовані відповідачем, 09.06.2022 ОСОБА_1 повернувся до Військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби та за усними наказами командира військової частини та командира роти, перебував за місцем проживання, звертався до командування з проханням повідомити порядок подальшого проходження служби, проте відповіді не отримував, про що свідчать адвокатський запит від 20.06.2022, в якому зазначено про подання ОСОБА_1 рапорту від 09.06.2022 з питання порядку проходження ним військової служби та прохання повідомити про відповідний порядок чи наявність наказу про відсторонення від військової служби на період досудового слідства.
Крім того, 24.07.2022 ОСОБА_1 звертався до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини із заявою щодо його незаконного перебування позаштатом.
Доказів ухилення позивача від виконання службових обов`язків, відсутності ОСОБА_1 на службі, а також відсторонення від виконання обов`язків у період з 09.06.2022 до 25.07.2022 матеріали справи не містять.
В зазначений період відповідачем не нараховано та не виплачено позивачу грошове забезпечення, жодних правових підстав та обґрунтувань правомірності таких дій відповідачем до суду не надано.
В свою чергу, накази № 69 від 29.04.2022, № 36 від 12.06.2022, № 157 від 26.07.2022 якими позивача визнано таким, що самовільно покинув військову службу та призупинено виплату грошового забезпечення та повернувся до розташування частини з 26.07.2022 скасовані в судовому порядку та в цій частині відповідачем не оскаржується.
Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку, що військова частина НОМЕР_2 протиправно не здійснила нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу за період з 09.06.2022 до 25.07.2022.
Натомість, суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, не звернув увагу на відсутність правових підстав у відповідача щодо не проведення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення за вищевказаний період, що призвело до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Колегія суддів враховує, що 28.03.2025 Військова частина НОМЕР_2 , якою допущено протиправну бездіяльність у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення за період з 09.06.2022 до 25.07.2022 розформована, що вбачається з інформаційної довідки Військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2025. Правонаступником Військової частини НОМЕР_2 визначено Військову частину НОМЕР_1 . 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 замінено Військову частину НОМЕР_2 на Військову частину НОМЕР_1 як правонаступника.
Отже, станом на момент апеляційного перегляду справи Військова частина НОМЕР_2 не є відповідачем у справі, розформована, а отже у суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності вказаного суб`єкта владних повноважень.
Натомість, з метою повного та ефективного прав позивача, колегія суддів вважає, що належним способом захисту його прав буде зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 09.06.2022 по 25.07.2022 включно. 
Щодо розміру грошового забезпечення, яке підлягає виплаті позивачу, ухвалою апеляційного суду від 21.04.2026 на виконання статей 9, 77, 80, 308 КАС України витребовувались у Військової частини НОМЕР_1 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 письмові пояснення та докази щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 28.04.2022 (останній день перед зупиненням нарахування та виплати грошового забезпечення).
Водночас, відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції вказаних відомостей не надано.
Отже, колегія суддів позбавлена можливості здійснити розрахунок конкретної суми грошового забезпечення за вищевказаний період з огляду на відсутність у матеріалах справи достатніх документів, з яких можливо встановити всі складові, що підлягали виплаті ОСОБА_1 .
Наведений апелянтом розрахунок належних до виплати сум грошового забезпечення колегія суддів відхиляє як такий, що не доведений документально. 
Щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 за період з 29.04.2022 до 19.10.2023.
Так, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вирішено установити, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Тобто, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 виплачується військовослужбовцям на підставі наказів.
Водночас, судом не встановлено подання рапортів та видання відповідних наказів у спірний період відносно ОСОБА_1 стосовно виплати додаткової винагороди.
Позивачем не оскаржується бездіяльність відповідачів щодо видання наказів про нарахування та виплату додаткової винагороди.
Як наслідок, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо абз. 2 п. 3 Наказу № 157.
Судом встановлено, що абзацом 2 п. 3 наказу № 157 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових повноважень у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР від 11.05.2022 № 42022201350000068 та повідомлення про підозру в кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР від 05.04.2022 № 42022102070000074.
Підставою відсторонення слугували, зокрема: лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.05.2022, ЄРДР від 11.05.2022 № 42022201350000068, ЄРДР від 05.04.2022 № 42022102070000074.
Щодо доводів апелянта про відсутність у наказі строку відсторонення та належних підстав, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 4.32 розділу IV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2019 № 170 (далі – Інструкція № 170 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на підставі отриманого військовою частиною протоколу про адміністративне правопорушення за фактом вчиненого військовослужбовцем корупційного або військового адміністративного правопорушення командир військової частини або найближчий прямий начальник, який має право видавати накази, може прийняти рішення про відсторонення військовослужбовця від виконання службових повноважень. Тривалість такого відсторонення продовжується до закінчення розгляду справи судом. Наказ про відсторонення військовослужбовця від виконання службових повноважень скасовується, якщо провадження у справі про адміністративне корупційне або військове адміністративне правопорушення закривається у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення. Скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження тягне за собою повернення військовослужбовцю стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, пов`язаних з цією постановою.
Військовослужбовець, стосовно якого винесено постанову про притягнення як обвинуваченого у вчиненні злочину у сфері службової та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, та (або) пов`язаного із зловживанням службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання службових повноважень наказом командира військової частини.
Військовослужбовцям, усунутим від виконання службових обов`язків або відстороненим від виконання службових повноважень чи повноважень на посаді, з наступного дня після усунення (відсторонення) за період, протягом якого вони не виконували службових обов`язків за посадою, виплачується грошове забезпечення згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197.
Згідно з Кримінальним процесуальним кодексом України відсторонення військовослужбовців від посад, як захід забезпечення кримінального провадження, на підставі отриманого рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження здійснюється наказом командира військової частини або найближчого прямого начальника на строк не більше двох місяців.
За клопотанням прокурора ухвалою слідчого судді чи суду строк відсторонення військовослужбовця від посади може бути продовжений. Відсторонення від посади може бути скасовано ухвалою слідчого судді чи суду за клопотанням прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Виплата грошового забезпечення за час відсторонення військовослужбовців від посад здійснюється згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.
Військовослужбовцям під час періоду усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або відсторонення від посади чергові військові звання не присвоюються.
Судом встановлено, що 05.04.2022 зареєстровано кримінальне провадження № 42022102070000074 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 436-2, ч. 3 ст. 28, ч. 6 ст. 111-1 КК України, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Під час досудового розслідування встановлено можливу причетність ОСОБА_1 до вчинення злочинів, відомості про які внесено до ЄРДР.
30.04.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 28 ч. 6 ст.111-1 КК України, що вбачається зі змісту постанови Подільської окружної прокуратури м. Києва від 01.05.2022, ухвали Подільського районного суду м. Києва від 25.05.2022 у справі № 758/3653/22. 
Так, ч. 3 ст. 191 КК України передбачено кримінальну відповідальність за привласнення, розтрату майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб.
Також, колегія суддів враховує оголошення позивачу підозри у вчиненні злочинів, віднесених до кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України (ст. 111-1 КК України (колабораційна діяльність)) та проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку (ст. 436-2 КК України (виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників)).
Крім того, до ЄРДР від 11.05.2022 № 42022201350000068 внесено відомості за ознаками вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що є військовим злочином.
Інструкцією № 170 передбачено, що тривалість відсторонення у зв`язку з отриманням військовою частиною відомостей за фактом вчиненого військовослужбовцем корупційного або військового адміністративного правопорушення продовжується до закінчення розгляду справи судом. 
При цьому, обов`язку начальника Військової частини зазначати конкретний строк відсторонення в такому випадку нормами Інструкції № 170 не встановлено.
Отже, доводи апелянта щодо не зазначення у наказі від 26.07.2022 строку відсторонення від виконання службових обов`язків є необґрунтованими. 
Ні на час видання наказу, ні станом на день виключення позивача зі списків військової частини (13.10.2023) не надано доказів закінчення розгляду справи судом за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочинів.
Наведені обставини свідчать про наявність у відповідача законних підстав для відсторонення ОСОБА_1 від виконання службових повноважень у зв`язку з отриманням відомостей про можливе вчинення позивачем, зокрема, корупційного та військового кримінального правопорушення.
Як наслідок, вірним є висновок суду першої інстанції щодо правомірності абз. 2 п. 3 Наказу № 157.
Доводи апелянта про те, що строк його відсторонення не мав перевищувати двох місяців колегія суддів вважає помилковими, оскільки такий строк встановлюється судом для військовослужбовців, під час відсторонення від посади на підставі КПК України в якості заходу забезпечення кримінального провадження, а не керівником військової частини.
Щодо грошового забезпечення за період з 27.06.2022 до 19.10.2023.
Судом встановлено, що абзацом 2 п. 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 26.07.2022 № 157, ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових повноважень, за наслідками судового розгляду, в цій частині наказ є чинним та визнаний судом таким, що прийнятий правомірно.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XXIX Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або повноважень на посаді, виплачується виходячи з розміру посадового окладу за останньою займаною посадою, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років із дня, наступного після дня усунення від виконання службових обов`язків (відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді), і до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі скасування рішення про усунення від виконання службових обов`язків, відсторонення від виконання службових повноважень або повноважень на посаді військовослужбовцям виплачуються щомісячні додаткові види грошового забезпечення, на отримання яких вони втратили право у зв`язку з усуненням (відстороненням) з урахуванням змін у розмірах грошового забезпечення.
Грошове забезпечення військовослужбовцям, які відповідно до Кримінального процесуального кодексу України відсторонені від посад, виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з дня, наступного після відсторонення від посади, до дня повернення до виконання службових обов`язків за посадою.
У разі скасування рішення про відсторонення від посад військовослужбовцям за період, протягом якого вони не перебували на посадах внаслідок відсторонення від посад, грошове забезпечення, на отримання якого вони втратили право, не виплачується.
При цьому грошове забезпечення, яке втратили відсторонені від посади військовослужбовці внаслідок незаконних дій, відшкодовується їм у порядку, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду".
Враховуючи, що з 26.07.2022 по день виключення зі списків військової частини (19.10.2023) ОСОБА_1 був відсторонений від виконання службових обов`язків за посадою, останній набув права на отримання грошового забезпечення у розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
В свою чергу, картками особового рахунку військовослужбовця, виписками з АТ КБ «Приватбанк», підтверджується нарахування та виплата ОСОБА_1 окладу за військовим званням – 1 200,00 грн та надбавки за вислугу років – 300,00 грн щомісяця.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності протиправної бездіяльності Військової частини, що полягає у не нарахуванні та не виплаті позивачу грошового забезпечення за період з 27.06.2022 до 19.10.2023.
Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають. Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, підтверджують неповне встановлення обставин справи, що призвело до її неправильного вирішення, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо зобов`язання нарахувати та виплати ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 09.06.2022 по 25.07.2022 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
В іншій частині судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 по справі № 480/12714/23 скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 09.06.2022 по 25.07.2022 включно.
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , як правонаступника Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 09.06.2022 по 25.07.2022 включно.
В іншій відмови в позові рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі № 480/12714/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Я.В. П`янова   А.О. Бегунц