ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/406/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні: з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року та з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року; зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні: з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року та з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час проходження служби у періоди з 22 листопада 2024 року по 03 грудня 2024 року, з 03 грудня по 17 грудня 2024 року, з 17 грудня 2024 року по 09 січня 2025 року, з 05 лютого до 27 лютого 2025 року, з 14 березня по 03 квітня 2025 року, з 05 квітня по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня по 17 вересня 2025 року, з 19 вересня по 10 жовтня 2025 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні. З військової служби ОСОБА_1 звільнений за станом здоров`я - у зв`язку із встановленням інвалідності, та він виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення 27 жовтня 2025 року. Як стверджує позивач, станом на день звільнення з військової служби йому не нараховано та не виплачено грошове забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні: з 05 квітня по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня по 17 вересня 2025 року та з 19 вересня по 10 жовтня 2025 року (у липні 2025 року грошове забезпечення виплачено не у повному розмірі, а з серпня по жовтень 2025 року взагалі не виплачено).
ОСОБА_1 вважає протиправними дії відповідача щодо невиплати грошового забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні. Так позивач зауважив, що перебував на лікуванні на підставі скерування з Військової частини НОМЕР_1 , а потім – на підставі постанов військово-лікарської комісії (ВЛК) від 09 січня 2025 року №48 та від 27 лютого 2025 року №243 (у якій строк лікування визначений не був), надалі був неодноразово скерований лікарями-спеціалістами на продовження лікування у медичних закладах або переведення до іншого лікарського закладу.
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-ХІІ) виплачується на підставі висновку військово-лікарської комісії, рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Водночас за приписами пункту 6.1 глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, далі – Положення №402), військовослужбовець, який перебуває на лікуванні, не наділений повноваженнями самостійно звертатися до військово-лікарської комісії щодо продовження тривалого лікування. Тож нездійснення направлення за місцем тривалого лікування на медичний огляд військово-лікарською комісією не може бути перешкодою у нарахуванні та виплаті належного грошового забезпечення у період стаціонарного лікування.
Позивач також зазначив, що жодного рішення щодо призупинення виплати грошового забезпечення, направлення на проходження військово-лікарської комісії тощо не було доведено до відомо. Навіть за умови зарахування ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини (виведення поза штат) грошове забезпечення йому як військовослужбовцю повинно було здійснюватися за загальних підставах та у порядку, визначеному законодавством.
Позивач повідомив, що звертався до командування Військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 15 грудня 2025 року про нарахування та виплату йому розміру грошового забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні, однак відповідач питання не вирішив - відмовився від отримання поштового відправлення.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні (а.с.58-60). З цього приводу вказав, що не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування проводиться огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні. Довідкою військово-лікарської комісії від 27 лютого 2025 року №243 визначено потребу у лікуванні двобічної вертеброгенної люмбоішалгії на ґрунті остеохондрозу поперекового відділу хребта з протрузіями в умовах неврологічного відділення Комунального підприємства “Луцька центральна районна лікарня”, де позивач проходив лікування лише до березня 2025 року, а далі анамнез ОСОБА_1 становили психо-соматичні розлади, щодо яких висновки (постанови) військово-лікарської комісії не виносилось. Згідно з відомостями картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2025 рік виплата грошового забезпечення останньому з урахуванням довідки військово-лікарської комісії від 27 лютого 2025 року №243 відбувалась до 01 липня 2025 року. Довідка військово-лікарської комісії від 17 вересня 2025 року №2025-0917-1040-1654-7 не визначає потребу у лікуванні чи необхідності відпустки для лікування, а встановлює причинно-наслідковий зв`язок захворювання та придатність до військової служби, тому її не можна ототожнювати з висновком військово-лікарської комісії про потребу у довготривалому лікуванні.
Відповідач вважає, що з наведених причин відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за час тривалого перебування на стаціонарному лікуванні, щодо яких заявлено позов.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.
Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
З виписних епікризів/виписок із медичної карти стаціонарного хворого від 03 грудня 2024 року №740, від 17 грудня 2024 року №7647, від 09 січня 2025 року №10059, від 27 лютого 2025 року №1185 слідує, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 22 листопада 2024 року по 03 грудня 2024 року, з 03 грудня 2024 року по 17 грудня 2024 року, з 17 грудня 2024 року по 09 січня 2025 року, з 05 лютого 2025 року по 27 лютого 2025 року (а.с.17- 20).
За змістом виписки Комунального підприємства “Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька” Волинської обласної ради (далі - КП “ВОПЛ м. Луцька”) від 09 січня 2025 року №10059 після лікування ОСОБА_1 у період з 17 грудня 2024 року по 09 січня 2025 року позаштатною військово-лікарською комісією проведено медичний огляд (09 січня 2025 року): діагноз та постанова ВЛК - розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивної реакції, стан компенсації. F43.2; на підставі статті 17г Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів (а.с.19).
Як видно з виписки КП “ВОПЛ м. Луцька” від 27 лютого 2025 року №1185 (а.с.20), після проведення лікування у стаціонарі (з 05 лютого 2025 року по 27 лютого 2025 року) позаштатною військово-лікарською комісією проведено медичний огляд 27 лютого 2025 року.
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27 лютого 2025 року №243 ОСОБА_1 позаштатною військово-лікарською комісією при КП “ВОПЛ м. Луцька” проведено медичний огляд та йому визначено потребу в стаціонарному лікуванні в умовах неврологічного відділення Комунального підприємства “Луцька центральна районна лікарня”: діагноз – двобічна вертеброгенна люмбоішалгія на ґрунті остеохондрозу поперекового відділу хребта з протрузіями L2-L3, L3-L4, L4-L5 (а.с.14).
Виписними епікризами/виписками із медичної картки стаціонарного хворого від 03 квітня 2025 року №1661, від 04 серпня 2025 року №8433, від 17 вересня 2025 року №7977, від 10 жовтня 2025 року №9238 підтверджено, що позивач лікувався в умовах стаціонару з 14 березня 2025 року по 03 квітня 2025 року (основний діагноз: G55.1 - двобічна вертеброгенна люмбоішалгія на ґрунті остеохондрозу поперекового відділу хребта з протрузіями L2-L3, L3-L4, L4-L5; супутній діагноз: М16.6 - двобічний коксартроз І-ІІ ст. Пошкодження передньо-верхнього відділу обох вертлюгових западин; F43.2 - порушення адаптації у вигляді тривожно-депресивної реакції); з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року, з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року (діагноз: F43.1 – посттравматичний стресовий розлад) (а.с.21-27).
Згідно з довідкою від 17 вересня 2025 року №2025-0917-1040-1654 (а.с.15) госпітальною ВЛК КП “ВОПЛ м. Луцька” проведено медичний огляд: діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва):
F43.1 - посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант з помірно вираженими хворобливими проявами та стабільним типом перебігу; захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини;
М42.10, М16.0, М54.8, Н25.0 - міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділу хребта, з протрузіями, спондилоатроз, деформуючий спондильоз першого ступеня грудного та поперекового відділів хребта, з незначним порушенням статодинамічної функції. Двобічний консартроз першої стадії. Вертеброгенна цервікобрахіалгія та тораколюмбалгія на тлі ДДЗХ, больовий, м`язево-тонічний синдром. Початкова катаракта обох очей. Захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням служби.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 10 жовтня 2025 року №198/25/1465/В ОСОБА_1 з 02 жовтня 2025 року встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.9-10).
ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 та звільнений наказом (по особовому складу) від 23 жовтня 2025 року №266-РС з військової служби у запас згідно з підпунктом “б” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” (за станом здоров`я – за наявності інвалідності, якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з 27 жовтня 2025 року, про що слідує з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 27 жовтня 2025 року №302 (а.с.10).
Згідно з витягом з картки особового рахунку військовослужбовця за 2025 рік підтверджено нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення у сумі 21788,18 грн у січні 2025 року, у сумі 21657,98 грн у період з лютого по червень 2025 року, у сумі 6909,38 грн (враховуючи суму стягнення з щомісячної премії у розмірі 14748,60 грн) у липні 2025 року, у сумі 169070,27 грн у листопаді 2025 року (а.с.63).
У зверненні від 15 грудня 2025 року до командира Військової частини НОМЕР_1 позивач просив провести нарахування та виплату грошового забезпечення за час перебування на стаціонарному лікуванні з липня 2025 року по жовтень 2025 року (а.с.28). Проте направлені рекомендованим листом документи повернуті позивачу за закінченням терміну зберігання (а.с.37, 43).
У цьому спорі постало питання, чи має право позивач на отримання грошового забезпечення за весь час перебування на стаціонарному лікуванні.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (пункт 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (пункт 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року №745/32197; далі - Порядок №260).
Відповідно до абзацу другого пункту 9 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац третій пункту 9 розділу І Порядку №260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Як установлено пунктом 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Наведені положення реалізовані та деталізовані в Положенні про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800; далі - Положення №402).
Пунктом 6.13 глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Постанова ВЛК про продовження тривалого лікування оформляється довідкою ВЛК, затвердженню штатною ВЛК, та направляється посадовій особі, яка видала направлення на медичний огляд.
У пункті 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 зазначено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються постанови такого змісту: в) Потребує: тривалого лікування протягом __ календарних днів (постанова приймається щодо військовослужбовців після проведення лікування (за необхідності хірургічного), стабілізації стану хворого та у разі прийняття рішення, що військовослужбовець потребує тривалого строку безперервного перебування в закладах охорони здоров`я (установах) на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) в цілому чотирьох місяців підряд.
Згідно з пунктом 14 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Враховуючи вимоги наведених нормативних актів можна виснувати, що перебування на стаціонарному лікуванні не зумовлює припинення виплати грошового забезпечення. Підставою для виплати військовослужбовцю грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні є рішення командира частини, яке приймається на підставі висновку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні. Якщо призупинення виплати грошового забезпечення оголошено наказом командира військової частини у зв`язку із ненадходженням до військової частини із медичного закладу або ВЛК висновку про необхідність подальшого лікування, то після надходження такого висновку ВЛК приймається рішення про поновлення виплати грошового забезпечення та здійснюється донарахування грошового забезпечення за весь час перебування військовослужбовця на лікуванні.
Відповідно до пунктів 6.1, 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення №402 прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби. Для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
За обставин цієї справи відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27 лютого 2025 року №243 ОСОБА_1 проведено медичний огляд позаштатною ВЛК при КП “Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька” та визначено потребу в стаціонарному лікуванні в умовах неврологічного відділення Комунального підприємства “Луцька центральна районна лікарня” (діагноз: двобічна вертеброгенна люмбоішалгія на ґрунті остеохондрозу поперекового відділу хребта з протрузіями L2-L3, L3-L4, L4-L5) (а.с.14).
ОСОБА_1 був госпіталізований та з 14 березня 2025 року по 03 квітня 2025 року проходив лікування в Комунальному підприємстві “Луцька центральна районна лікарня”, що підтверджено виписним епікризом із медичної картки стаціонарного хворого №1661 (а.с.21).
Надалі, як видно з виписного епікризу №8433, ОСОБА_1 через погіршення стану здоров`я направлений Військовою частиною НОМЕР_2 на стаціонарне лікування у Комунальне підприємство “Володимирське територіальне медичне об`єднання”, у психіатричному відділенні якого лікувався з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року (діагноз: F43.1 – посттравматичний стресовий розлад з тривожно-депресивною симптоматикою з явищами інсомнії, стан нестійкої ремісії (а.с.22). У пункті 10 виписного епікризу вказано про скерування для подальшого лікування у КП “ВОПЛ м. Луцька”.
Запис від 04 серпня 2025 року №198533272/1 також підтверджує, що позивачу рекомендовано стаціонарне лікування в КП “ВОПЛ м. Луцька” (а.с.24).
З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7977 встановлено, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування в КП “ВОПЛ м. Луцька” з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року (діагноз: F43.1 - постравматичний стресовий розлад, тривожний варіант з помірно вираженими хворобливими проявами та стабільним типом перебігу) (а.с.23). Позивачу проведено медичний огляд військово-лікарською комісією та відповідно до довідки від 17 вересня 2025 року №2025-0917-1040-1654 діагноз та постанова про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): F43.1 - постравматичний стресовий розлад, тривожний варіант з помірно вираженими хворобливими проявами та стабільним типом перебігу; захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.15).
Як установлено зі змісту виписки №9238 (а.с.27), за ОСОБА_1 був скерований Військовою частиною НОМЕР_2 на лікування, яке проходив у стаціонарі в КП “ВОПЛ м. Луцька” з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року (діагноз: F43.1 - постравматичний стресовий розлад, тривожний варіант з помірно вираженими хворобливими проявами та стабільним типом перебігу (виписка №9238) (а.с.27).
Указані медичні документи підтверджують, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку із захворюваннями, кожне з яких визнане пов`язаним із проходженням військової служби та/або із захистом Батьківщини. ОСОБА_1 був направлений для продовження лікування або переведення для лікування до іншого медичного закладу (за електронним направленням лікаря-спеціаліста та є відомості про скерування Військовою частиною НОМЕР_2 ).
З приводу доводів відповідача про те, що постанова ВЛК про встановлення причинного зв`язку захворювання не підмінює довідку ВЛК про потребу у тривалому лікуванні, то суд зазначає, що так, постанова ВЛК, оформлена довідкою від 17 вересня 2025 року №2025-0917-1040-1654-7, не містить висновку про необхідність у тривалому стаціонарному лікуванні та має інше призначення. Однак з огляду на її суть така довідка підтверджує реальність захворювання і стійкість стану, щодо якого проводилося лікування у спірні періоди. Зрештою, позивачу встановлена третя група інвалідності.
Доводи відповідача не спростовують права позивача на отримання грошового забезпечення, оскільки позивач фактично перебував на стаціонарному лікуванні протягом спірного періоду, що саме по собі підтверджує об`єктивну необхідність у лікуванні; відсутність повторного медичного огляду ВЛК після спливу чотиримісячного строку є наслідком невиконання необхідних організаційних дій закладами охорони здоров`я за місцем лікування, які не видали направлення для проведення медичного огляду ВЛК. Однак цей процес перебуває поза межами впливу позивача, тож за відсутності його вини не може мати негативні наслідки у вигляді обмеження права на грошове забезпечення.
Судом також враховано, що за приписами пункту 1.8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
Витягом з картки особового рахунку військовослужбовця за 2025 рік підтверджено нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення у спірні періоди – у квітні, травні та червні 2025 року (21657,98 грн щомісяця), у липні 2025 році - 6909,38 грн, при цьому з наданих суду доказів неможливо встановити календарну дату, по яку грошове забезпечення виплачено (а.с.63).
Крім того, оскільки відповідачем не надано суду наказ про припинення ОСОБА_1 виплати грошового забезпечення, з якого можна було б перевірити, що фактично слугувало підставою невиплати грошового забезпечення за липень-жовтень 2025 року (чи ті причини, про які вказано у позові), то можна вважати, що непроведення виплат здійснено без належного юридичного оформлення та є протиправною бездіяльністю відповідача.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, суд з урахуванням встановлених у справі обставин дійшов висновку, що позов належить задовольнити у спосіб визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за весь час перебування на стаціонарному лікуванні з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року, з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення за весь час перебування на стаціонарному лікуванні з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року та з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року (з урахуванням виплачених сум).
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за весь час перебування на стаціонарному лікуванні з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року та з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за весь час перебування на стаціонарному лікуванні з 05 квітня 2025 року по 04 серпня 2025 року, з 06 серпня 2025 року по 17 вересня 2025 року та з 19 вересня 2025 року по 10 жовтня 2025 року (з урахуванням виплачених сум).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк