Справа № 629/1537/26
Номер провадження 2-др/629/17/26 
Д О Д А Т К О В Е Р I Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області області у складі:
головуючого судді – Солодовник І.С.,
при секретарі – Чередниченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області в залі суду заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннов-Нова» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
24.04.2026 р. представник ТОВ «Іннова-Нова» - адвокат Андрущенко М.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначає, що 20.04.2026 р. у справі за позовом ТОВ «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ухвалено судове рішення, яким не вирішено питання про розподіл судових витрат на надання позивачу ТОВ «Іннова-Нова» професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5000 грн. Однак, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 61,00% сторона позивача вважає за доцільне подання заяви на ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з відповідача на користь товариства суми понесених позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги адвоката пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог, а саме у розмірі 3050,00 грн. 
Відтак, представник позивача просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-Нова» судові витрати на надання професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 3050,00 грн., розгляд цієї заяви проводити без участі представника ТОВ «Іннова-Нова».
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.04.2026 р. позовні вимоги ТОВ «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Також вирішено питання про розподіл понесених судових витрат з оплати судового збору й покладено їх на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
При цьому, зі змісту позовної заяви убачається, що представником позивача визначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Також зазначено, що остаточний розмір витрат на правову допомогу буде наданий протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Як встановлено в ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Що стосується гонорарів адвокатів, ЄСПЛ вказує, що заявник повинен показати, що гонорари сплачені або тільки будуть сплачені адвокату.
Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).
Обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення витрат, представник позивача посилався на Договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 р., укладений з адвокатом Андрущенком М.В., заявку № 3787107690 про надання послуг від 30.07.2025 р., акт № 3787107690 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 р. по справі № 629/1537/26, платіжну інструкцію № 161 від 23.04.2026 р. на суму 3050,00 грн із зазначенням платежу-згідно заявки № 3787107690 від 30.07.2025 про надання послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025, ордер на надання правничої допомоги від 08.05.2025 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6216 від 07.07.2022 р.
Так, відповідно до умов Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 р. укладеного між ТОВ «Іннова-Нова», в особі директора ОСОБА_2 та адвокатом Андрущенком М.В., виконавець зобов`язується надавати на користь Замовника послуги правничого та консультаційного характерів, а замовник - приймати та в порядку, визначеному цим договором сплачувати такі надані послуги (п. 1.1).
Згідно з п.п 3.2.-3.3., 3.4.1. договору за результатом надання послуг сторони складають акт приймання-передачі наданих послуг (надалі за текстом "АНП"), в яких визначається перелік послуг, їх деталізація (за необхідності) та вартість. АНП складається по факту надання кожної конкретної послуги за договором згідно погодженим до виконання заявкам замовника. При цьому сторони погоджують, що один АНП може містити в собі інформацію про одну або декілька погоджених до виконання заявок замовника, із деталізацією послуг та фактичних результатів (за необхідності) по кожній з них, за результатом чого сторони погоджуються, що ціна послуг, погоджена за заявками може змінюватись (збільшуватись або зменшуватись відповідним чином). Оплата наданих послуг здійснюється шляхом безготівкової транзакції коштів, зазначених в заявках та/або АНП на банківський рахунок виконавця, зазначений в цьому Договорі або в інший спосіб, погоджений сторонами. Сторони погоджують, що оплата послуг виконавця може здійснюватися й до укладення сторонами АНП за рішенням виконавця, про що зазначається в кожній відповідній заявці.
У заявці № 3787107690 про надання послуг від 30.05.2025 р. ТОВ «Іннова-Нова» на виконання п.п. 1.1. договору доручило, а адвокат Андрущенко М.В. прийняв на себе зобов`язання надати наступні послуги за договором: складання правової документації процесуального характеру: позовної заяви; за необхідності: заяв, відповіді на відзив, клопотань, заперечень, тощо; супровід процесу розгляду справ в суді з питань, пов`язаних із правами та інтересами замовника, в будь-якому форматі судочинства, в т.ч. але не виключно із використанням реєстру «Електронний суд». Ціна послуг становить 5000 грн.
Між тим, зазначені документи не містять даних, що правнича допомога була надана адвокатом Андрущенком М.В. саме у зв`язку з розглядом справи за позовом ТОВ «Іннова-Фінанс» до ОСОБА_1 . Заявка № 3787107690 про надання послуг від 30.05.2025 р. містить лише загальне посилання про вчинення певних дій адвокатом без зазначення прізвища відповідача або реквізитів кредитного договору. Акт № 3787107690 приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 р. хоча і містить номер справи по якій, як зазначає представник позивача була надана правнича допомога, але його зміст також містить лише загальне посилання про вчинення певних дій адвокатом, без зазначення прізвища відповідача або реквізитів кредитного договору, детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом із зазначенням витраченого часу та їх вартості. Зважаючи на те, що ТОВ «Іннова-Нова» є фінансовою установою, яка має значний перелік боржників та позов про стягнення заборгованості є типовим для неї, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 258-260, 270 ЦПК України, суд,-
У Х В АЛ И В:
У задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннов-Нова» - адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:          І.С. Солодовник