Справа № 671/812/26
Провадження № 2-а/671/7/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 р.           м. Волочиськ 

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючий - суддя    Никифоров Є. О.
секретар судового засідання  Козак Г. А.

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 №5838 від 18.03.2026 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
На обґрунтування позову позивач вказала, що 04.03.2026 року начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником юстиції ОСОБА_3 відносно неї було складено протокол № 123 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимог Постанови КМУ від 30.12.2022 р. №1487 та Постанови КМУ від 16.06.2024 р. №560. 
Тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , розглянувши протокол № 123 від 04.03.2026, виніс оскаржувану постанову №5838 від 18.03.2026 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн. за те, що позивач як відповідальна посадова особа не виконала розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №7/547 від 28.02.2026 р. про виклик та забезпечення прибуття працівників: ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 годину 03.03.2026 року. 
У постанові зазначено, що від ПП «ТАД» надійшла відповідь № 150 від 03.03.2026 року, про неможливість прибуття працівників. 
Посадова особа, відповідальна за ведення військового обліку, не надала докази видачі наказу про оповіщення, відсутня інформація про вручення повісток, відсутні докази направлення повісток відсутнім працівникам засобами поштового зв`язку, чим порушено абзац 7 частини першої статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 5 пункту 34, пункт 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», абзаци 2, 3, 6 пункту 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації. на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, чим вчинив(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.
Позивач із зазначеною постановою не згодна, вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що нею було виконано вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КМУ від 30.12.2022 р. №1487 та Постанови КМУ від 16.06.2024 р. №560, про що письмово у встановлений строк було поінформовано ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано наказ про оповіщення працівників, копію якого також було надано до ІНФОРМАЦІЯ_6 , надано також докази відсутності працівників на роботі у зв`язку з їх перебуванням на лікарняному, у відпустці та у відрядженні. Виконати оповіщення відсутніх на роботі працівників засобами поштового зв`язку про необхідність їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09-00 годину 03.03.2026 року було неможливо оскільки розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №7/547 від 28.02.2026 р. про виклик та забезпечення прибуття працівників було отримано нею 02.03.2026 р. 
Вважає, що у її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню. 
18.05.2026 ухвалою суду поновлено позивачу строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови та відкрито провадження у справі. 
Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час, місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, відзив не надходив. 
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неявка сторін та їх представників не перешкоджає розгляду справи. 
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
04.03.2026 року начальником групи розгляду та супроводження адміністративних правопорушень сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником юстиції ОСОБА_3 відносно інженера з охорони праці ПП «ТАД» ОСОБА_1 було складено протокол № 123 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за порушення вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вимог Постанови КМУ від 30.12.2022 р. №1487 та Постанови КМУ від 16.06.2024 р. №560. 
Тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 , розглянувши протокол № 123 від 04.03.2026 виніс постанову №5838 від 18.03.2026 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн.
Цією постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення за те, що вона як відповідальна посадова особа не виконала розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 №7/547 від 28.02.2026 р. про виклик та забезпечення прибуття працівників: ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 09-00 годину 03.03.2026 року. 
Згідно вказаної постанови від ПП «ТАД» надійшла відповідь № 150 від 03.03.2026 року, про неможливість прибуття працівників. Посадова особа, відповідальна за ведення військового обліку, не надала докази видачі наказу про оповіщення, відсутня інформація про вручення повісток, відсутні докази направлення повісток відсутнім працівникам засобами поштового зв`язку, чим порушено абзац 7 частини першої статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзац 5 пункту 34, пункт 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», абзаци 2, 3, 6 пункту 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації. на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, чим вчинив(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.
Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.
Згідно з частинами першою, другою ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд враховує, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на позов та не надав суду жодного доказу, який би спростовував доводи позивача щодо дати отримання розпорядження, факту видання наказу про оповіщення чи своєчасного повідомлення територіального центру комплектування та соціальної підтримки про обставини, які унеможливлювали прибуття окремих працівників.
Частина 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. 
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, якщо зазначені дії вчинено в особливий період.
Частиною 1 ст. 235 КУпАП визначено, що розгляд справ про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).
Стаття 210-1 КУпАП України є бланкетною, та відсилає до законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до абзацу 7 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підприємства, установи і організації зобов`язані забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
Відповідно до частини 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» та статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання ними завдань оборони держави, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або з моменту введення воєнного стану в Україні чи в окремих її місцевостях, і триває до моменту його завершення.
Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України, в Україні було оголошено часткову мобілізацію у зв`язку з агресією проти України. Надалі відповідні рішення про продовження мобілізаційних заходів приймались неодноразово.
Крім того, з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався відповідно до указів Президента України, затверджених законами України, крім того, указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 р. оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період охоплює час мобілізації та воєнний час і припиняється лише з моменту офіційного завершення мобілізаційних заходів і воєнного стану.
Отже, враховуючи безперервність мобілізаційних заходів, починаючи з 2014 року, та чинність воєнного стану з 24 лютого 2022 року, оголошення загальної мобілізації з 24.02.2022 р., суд дійшов висновку, що в Україні з 2014 року триває особливий період, який не був припинений у встановленому законом порядку.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Відповідно до абзаців 2, 3, 6 пункту 13 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації. на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування:
видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання;
організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис;
повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства.
Відповідно до п. 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 13) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
- видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;
- вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю);
- письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
- забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.
Судом встановлено, що 28.02.2026 р. т. в. о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 директору приватного підприємства «Транс-Авто-Д» видано розпорядження №7/547 про здійснення оповіщення та забезпечення прибуття працівників: ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09-00 годину 03.03.2026 року з метою уточнення облікових даних до якого додано повістки про виклик даних осіб. У розпорядженні вказано, що про результати необхідно проінформувати до 03.03.2026. Зазначене розпорядження вручено 02.03.2026 року представнику ПП «ТАД». 
03.03.2026 р. заступником директора з адміністративних питань ПП «ТАД» було видано наказ №149 «Про оповіщення працівників щодо виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 » (а. с. 19).
Зазначеним наказом передбачено оповістити про виклик для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_6 03.03.2026 р. працівників, зазначених у розпорядженні, довести зазначений наказ до відома працівників до 03.03.2026 р., письмово повідомити до ІНФОРМАЦІЯ_6 про працівників, які не виконали наказ та розпорядження про оповіщення і не прибули за викликом до 03.03.2026 р. 
Листом від 03.03.2026 р. № 150 (а. с. 20) за підписом заступником директора з адміністративних питань ПП «ТАД» Сьомий відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено, що працівники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перебувають у неоплачуваній відпустці. Працівники ОСОБА_7 , ОСОБА_12 перебувають на лікарняному. Працівники ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 перебувають у відрядженні. До вказаного листа долучено копії листів непрацездатності, наказів про відрядження та про надання відпусток (а. с. 21-24).
Отримання копії наказу №149 від 03.03.2026 р., листа від 03.03.2026 р. № 150 та доданих до нього документів підтверджується підписом посадової особи Сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданих позивачем копіях цих документів.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Розглядаючи справу відносно ОСОБА_1 та приймаючи рішення про її винуватість у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час особливого періоду, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника не врахував, що ПП «ТАД» видано наказ про оповіщення працівників, уповноважена особа своєчасно надала до ІНФОРМАЦІЯ_6 копію відповідного наказу та документи, що підтверджували факт відсутності працівників на роботі у зв`язку з їх перебуванням на лікарняному, у відпустці та у відрядженні. Крім того, не було враховано, що розпорядження про оповіщення вручено представнику ПП «ТАД» 02.03.2026 р., а з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазначені у розпорядженні працівники мали 03.03.2026 р. Оскільки зазначені у розпорядженні працівники були відсутні на роботі, їх оповіщення мало відбуватися шляхом надсилання на їх адресу рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення та з повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, проте, враховуючи строки вручення рекомендованих поштових відправлень, відповідальна посадова особа не мала можливості здійснити оповіщення на вказану у розпорядженні дату.
Суд враховує, що адміністративна відповідальність може наставати лише за наявності вини особи у формі умислу або необережності. Сам факт невиконання окремих дій, передбачених законодавством про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, не може автоматично свідчити про наявність складу адміністративного правопорушення без встановлення можливості особи виконати відповідний обов`язок.
У даному випадку розпорядження було отримано підприємством 02.03.2026 року, тоді як явка військовозобов`язаних була призначена на 03.03.2026 року. За таких обставин у позивача фактично був лише один день для виконання покладених обов`язків. Водночас, зазначені у розпорядженні працівники перебували у відпустці, на лікарняному та у відрядженні, про що відповідача було невідкладно повідомлено з наданням підтвердних документів. За таких обставин невручення таким працівникам повідомлень засобами поштового зв`язку не свідчить про винне невиконання розпорядження, оскільки було обумовлене об`єктивною неможливістю забезпечити їх доставку та вручення до визначеної дати прибуття.
Згідно ст. 62 Конституції України вина особа, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).
Таким чином відповідачу потрібно було повно та всебічно з`ясувати обставини справи, врахувати вищенаведене, та винести законне та обґрунтоване рішення.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, його складові, в тому числі суб`єктивної сторони правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому відповідачем належними та допустимими доказами не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Наявний у матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення не може бути єдиним доказом вчинення адміністративного правопорушення, без підтвердження викладених у ньому обставин іншими доказами.
Зазначені у постанові обставини про те, що позивачем не виконано розпорядження, не надано доказів видачі наказу про оповіщення, відсутня інформація про вручення повісток, відсутні докази направлення повісток відсутнім працівникам засобами поштового зв`язку, спростовуються дослідженими судом доказами, крім того, відповідачем не враховано відсутність вини позивача у неможливості здійснити оповіщення засобами поштового зв`язку.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем як посадовою особою, відповідальною за ведення військового обліку на підприємстві, було вжито усіх залежних від неї та реально можливих за конкретних обставин заходів для виконання розпорядження територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Наявні у справі докази свідчать про добросовісне виконання нею покладених обов`язків та відсутність винної бездіяльності, яка є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності із закриттям справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивачем про поданні позову понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 665,60 грн, вказані судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.
Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №5838 від 18 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя           Никифоров Є. О.