ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/7375/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 (суддя Момонт Г.М.) в адміністративній справі №340/7375/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Кропивницька виправна колонія № 6" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” про:
визнання протиправною бездіяльності Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби) за період з 05.02.2021 р. по 19.05.2023 р. та з 18.06.2025 р. по 05.09.2025 р., одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги для оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки, компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки у кількості 165 днів – відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у межах справи №826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 05.02.2021 р. по 31.12.2021 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №1082-ІХ на 01.01.2021 р. у розмірі 2 270,00 грн, з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №1928-ІХ на 01.01.2022 р. у розмірі 2 481,00 грн, з 01.01.2023 р. по 19.05.2023 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №2710-ІХ на 01.01.2023 р. у розмірі 2 684,00 грн, з 18.06.2025 р. по 05.09.2025 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №4059-ІХ на 01.01.2025 р. у розмірі 3 028,00 грн;
зобов`язання Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби) за період з 05.02.2021 р. по 19.05.2023 р. та з 18.06.2025 р. по 05.09.2025 р., перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, перерахунок та виплату допомоги для оздоровлення за 2021, 2022, 2023 роки, перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки у кількості 165 днів – відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у межах справи №826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 05.02.2021 р. по 31.12.2021 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №1082-Іх на 01.01.2021 р. у розмірі 2 270,00 грн, з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №1928-ІХ на 01.01.2022 р. у розмірі 2 481,00 грн, з 01.01.2023 р. по 19.05.2023 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №2710-ІХ на 01.01.2023 р. у розмірі 2 684,00 грн, з 18.06.2025 р. по 05.09.2025 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України №4059-ІХ на 01.01.2025 р. у розмірі 3 028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України з 13.09.1999 р. по 05.09.2025 р. З 05.02.2021 р. по 05.09.2025 р. проходив службу в Державній установі “Кропивницька виправна колонія (№6)” та був звільнений з посади начальника відділу нагляду і безпеки відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України “Про Національну поліцію” (за власним бажанням). Позивач зауважує, що під час проходження служби, відповідачем не було проведено нарахування та виплата грошового забезпечення з врахуванням показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 2021, 2022, 2023, 2025 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18. 08.10.2025 р. позивач звернувся до відповідача щодо проведення перерахунку та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби) за період з 05.02.2021 р. по 05.09.2025 р., перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, перерахунок та виплату матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 рік, перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 рік, перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки у кількості 165 днів за 2009, 2018, 2019, 2020, 2021, 2025 роки – відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №9704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у межах справи №9826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 05.02.2021 р. по 31.12.2021 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України №1082-ІХ на 01.01.2021 р. у розмірі 2270,00 грн, з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України №1928-ІХ на 01.01.2022 р. у розмірі 2481,00 грн, з 01.01.2023 р. по 31.12.2023 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України №2710-ІХ на 01.01.2023 р. у розмірі 2684,00 грн, з 01.01.2024 р. по 31.12.2024 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024 року у розмірі 3028,00 грн згідно Закону України №3460-ІХ, з 01.01.2025 р. по 05.09.2025 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2025 р. у розмірі 3028,00 грн згідно Закону України №4059-ІХ з урахуванням раніше виплачених сум з урахуванням раніше виплачених сум. На переконання позивача, перерахунок та виплату грошового забезпечення необхідно провести з 05.02.2021 р. по 19.05.2023 р. та з 18.06.2025 р. по 05.09.2025 р.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за періоди з 05 лютого 2021 року по 19 травня 2023 року та з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року грошового забезпечення без застосування належної розрахункової величини для визначення посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років – прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року.
Зобов`язано Державну установу “Кропивницька виправна колонія (№6)” провести перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги для оздоровлення, за періоди з 05 лютого 2021 року по 19 травня 2023 року та з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток у загальній кількості 165 днів, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи із розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” на 01 січня 2021 року – 2270 гривень, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” на 01 січня 2022 року – 2481 гривні, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” на 01 січня 2023 р. – 2684 гривні, з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” на 01 січня 2025 р. – 3028 гривні.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 року по справі № 340/7375/25.
Пункт 3 резолютивної частини рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 року по справі № 340/7375/25 викласти в наступній редакції - «Зобов`язати Державну установу «Кропивницька виправна колонія (№6)» провести перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), допомоги для оздоровлення, за періоди з 05 лютого 2021 року по 19 травня 2023 року та з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток у загальній кількості 165 днів, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи із розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року – 2270 гривень, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року – 2481 гривні, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 р. – 2684 гривні, з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01 січня 2025 р. – 3028 гривні».
В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 та з 18.06.2025 по 05.09.2025 року: відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок грошового забезпечення із урахуванням: посадового окладу окладу за спеціальним званням надбавки за вислугу років надбавки за особливості проходження служби премії Невключення зазначених складових є протиправним та порушує право позивача на належне грошове забезпечення.
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Наказом Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” від 04.02.2021 р. №17/ОС-21 “Про особовий склад” призначено відповідно до частин 7-8 статті 65 Закону України “Про Національну поліцію” майора внутрішньої служби ОСОБА_1 , який прибув з державної установи “Олександрівський виправний центр (№104), черговим помічником начальника установи відділу нагляду і безпеки державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)”, з 5 лютого 2021 року (а.с.15).
Наказом Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” від 05.09.2025 р. №116/ОС-25 “Про особовий склад” звільнено за п.2 ч.1 ст.77 (за станом здоров`я (через хворобу) – за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) Закону України “Про Національну поліцію” підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 , начальника відділу нагляду і безпеки державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)”, 05 вересня 2025 року (а.с.7).
ОСОБА_1 звернувся до начальника Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” із заявою від 08.10.2025 р. про проведення перерахунку та виплату щомісячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби за період з 05.02.2021 р. по 05.09.2025 р., перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, перерахунок та виплату матеріальної допомоги для оздоровлення за 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 рік, перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021, 2022, 2023, 2024, 2025 рік, перерахунок та виплату компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки у кількості 165 днів за 2009, 2018, 2019, 2020, 2021, 2025 роки – відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 р. у межах справи №826/6453/18) шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним званням за період з 05.02.2021 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України №1082-ІХ на 01.01.2021 р. у розмірі 2 270,00 грн, з 01.01.2022 р. по 31.12.2022 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України “ 1928-ІХ на 01.01.2022 р. у розмірі 2481,00 грн, з 01.01.2023 р. п0 31.12.2023 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого Законом України №2710-ІХ на 01.01.2023 р. у розмірі 2 684,00 грн, з 01.01.2024 р. по 31.12.2024 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2024 року у розмірі 3 028,00 грн згідно Закону України №3460-ІХ, з 01.01.2025 р. по 05.09.2025 р. із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 01.01.2025 року у розмірі 3 028,00 грн згідно Закону України №4059-ІХ з урахуванням раніше виплачених сум з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.12-13).
Листом від 24.10.2025 р. №17/4091/Лзр повідомлено ОСОБА_1 , що немає підстав для перерахунку грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на відповідні роки (а.с.14).
Оскільки, апелянтом оскаржується в апеляційному порядку судове рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, а тому предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України, є законність і обґрунтованість судового рішення суду, лише в цій частині.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
За частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України Постановою № 704 затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).
Пунктом 2 Постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Проте, 21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – Постанова № 103), пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отож, на момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції змін, передбачених пунктом 6 постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Отже, станом на 01 березня 2018 року пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 – не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. ». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.
Проте з 29 січня 2020 року п. 6 Постанови № 103 (яким п. 4 постанови № 704 викладено у новій редакції) втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. 
Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини – прожитковому мінімумі для працездатних осіб. 
Наведене свідчить, що, у даному випадку, починаючи з 29 січня 2020 року, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються, як правило, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року. Лише у тому разі, якщо розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб є меншим ніж 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, для проведення відповідних розрахунків використовується величина, яка дорівнює 50 відсоткам розміру мінімальної заробітної плати.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду Верховним Судом у справі № 440/6017/21 (постанова від 02 серпня 2022 року).
Так, у постанові від 02 серпня 2022 року у наведеній справі Верховний Суд враховуючи наведені норми права дійшов таких правових висновків:
1) з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік);
3) встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою – для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
У подальшому такий висновок був підтриманий Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2022 року у справі № 240/12647/21, від 27 лютого 2023 року у справі № 640/11131/21 від 10.01.2023 у справі № 120/8682/21-а, від 15.02.2023 у справі № 120/6288/21-а, від 27.03.2023 у справі №280/11480/21, від 07 червня 2023 року у справі № 340/2148/21, від 19 червня 2023 року у справі №380/17402/21, від 05 липня 2023 року у справі № 160/24227/21, від 28.02.2023 у справі № 380/18850/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 380/10075/21, від 27 березня 2023 року у справі №640/24075/20, від 04 квітня 2023 року у справі № 120/5264/22, від 31 серпня 2023 року у справі № 400/4063/22, 19 вересня 2023 року у справі № 280/4664/20, від 19 вересня 2023 року у справі № 160/15756/21, від 07 червня 2023 року у справі №340/2148/21, від 22 березня 2023 року у справі №340/10333/21,від 08 листопада 2023 року справа №420/26141/21, від 18 жовтня 2023 року справа № 200/5301/22, 21 вересня 2023 року справа № 420/5325/22, від 29 червня 2023 року справа №380/7813/22, від 06 листопада 2023 року справа № 300/1947/22, від 15 листопада 2023 року справа № 120/965/22-а, від 19 вересня 2023 року справа № 280/4664/20, від 27 липня 2023 року справа № 420/14418/22 тощо.
У цій справі позивач оспорює правомірність нарахування і виплати грошового забезпечення із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14 відповідно до п.4 ст.9 Закону України "Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. №704.
Правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21 (на яку є покликання у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21) відображена також у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, спір у якій – подібно до цієї справи – стосувався перерахунку і виплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 29 січня 2020 року по 6 листопада 2020 року відповідно до пункту 4 Постанови № 704 у зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18. 
У справах, про які мовиться вище, правовий висновок Верховного Суду про те, що розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином – як випливає з їх змісту – на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.
Колегія суддів вважає, що правовий висновок Верховного Суду, викладений, у постанові від 2 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, та повторений у постановах, зокрема, від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, має бути врахований при застосуванні положень пункту 4 Постанови № 704 при вирішенні також і цієї справи.
При цьому, судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» (далі -Постанова 481), яка набрала чинності 20.05.2023, скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», шляхом викладення абзацу першого в такій редакції: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
Проте в подальшому рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі №320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 неправомірними; визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Однак, внесені Постановою № 481 зміни до пункту 4 Постанови № 704 не дозволяють застосовувати попередню редакцію пункту 4 Постанови № 704 у вказаному періоді.
Такого ефекту не може бути досягнуто в індивідуальному спорі про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, який діяв у відповідності до чинного нормативно-правового акту.
Аналогічного висновку при вирішення подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у постановах від 26.06.2025 у справі № 480/7154/24, від 30.06.2025 у справі № 280/8083/24, від 30.06.2025 у справі № 460/3942/24, від 02.07.2025 у справі № 240/29489/23, від 03.07.2025 у справі № 360/152/24.
В указаних постановах Верховний Суд звернув увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 та від 11.09.2024 у справі № 554/154/22, наголошувала на тому, що суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Порушення такого підходу та, відповідно, ігнорування принципу законності: суперечить, щонайменше, принципам правової визначеності, легітимних очікувань та належного урядування як базовим складовим правовладдя (верховенства права); дискримінує іншу сторону правовідносин; означає, що суд може надати дозвіл будь-кому та будь-коли діяти за межами закону (який містить заборони) або за межами наданих законом прав (повноважень); іде в розріз з принципом поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову, а також порушує систему стримувань і противаг (суд втручається в компетенцію суб`єктів нормотворення та може ігнорувати їх волю).
Окремо варто зауважити, що відповідно до частини другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
У постанові від 08.02.2022 у справі № 1540/3828/18 Верховний Суд також вказав, що відмінність між встановленою судом незаконністю (протиправністю) актів індивідуальних та нормативно-правових є істотною і полягає, зокрема в моменті втрати чинності такими актами. У разі визнання незаконним (протиправним) індивідуальний акт є таким, що не діє з моменту його прийняття, а нормативно-правовий, якщо інше не встановлено законом або не зазначено судом, втрачає чинність після набрання законної сили судовим рішенням.
Так, рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24 набрало законної сили після прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 року за наслідками перегляду вказаного рішення суду, отже Постанова № 481 вважається такою що втратила чинність саме з цієї дати.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.06.2025 року у справі № 280/8605/24.
Отже, грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) позивача, мало би визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не «на 1 січня 2018 року». 
Отжеє правильними висновки суду першої інстанції, що Державна установа “Кропивницька виправна колонія (№6)”, здійснивши нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення з 05.02.2021 по 19.05.2023 та з 18.06.2025 по 05.09.2025 без застосування належної розрахункової величини для визначення посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а саме: прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, допустила протиправну бездіяльність.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у грудні 2021 року, у жовтні 2022 року та у квітні 2023 року виплачувалася грошова допомога на оздоровлення (а.с.43, 44, 46).
Відповідно до пункту 3 глави 15 розділу ІІ Порядку №925/5 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги, включаються посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні види грошового забезпечення, які мають постійний характер та на які має право особа рядового чи начальницького складу на день підписання наказу про надання цієї допомоги, та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку.
Отже, грошова допомога на оздоровлення є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, розмір якого залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а тому підлягає перерахунку, з огляду на зміну розрахункової величини, що підлягає застосуванню при розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця.
Згідно з пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Порядку №925/5 особам рядового і начальницького складу, які звільняються зі служби за станом здоров`я (через хворобу), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби також підлягає перерахунку у зв`язку із зміною розрахункової величини, що підлягає застосуванню при розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця.
Наказом Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” від 05.09.2025 р. №116/ОС-25 “Про особовий склад” наказано виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані щорічні та додаткові оплачувані відпустки: у 2009 році – 30 (тридцять) діб, у 2018 році – 30 (тридцять) діб, у 2019 році – 30 (тридцять) діб, у 2020 році – 39 (тридцять дев`ять) діб, у 2021 році – 35 (тридцять п`ять) діб, у 2025 році – 01 (одна) доба (а.с.7).
З огляду на пункт 22 розділу І Порядку №925/5 для розрахунку грошового забезпечення за час перебування у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, одноразових додаткових видів грошового забезпечення та компенсаційних виплат (допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби, грошова компенсація за невикористані дні відпусток) до місячного грошового забезпечення включається премія (встановлена відповідно до глави 13 розділу II цього Порядку) в середньому розмірі за повні дванадцять календарних місяців служби підряд за місцем проходження служби, а за менший період служби – в середньому розмірі за повні календарні місяці служби за місцем проходження служби.
Отже, компенсація за невикористані щорічні та додаткові оплачувані відпустки також підлягає перерахунку у зв`язку із зміною розрахункової величини, що підлягає застосуванню при розрахунку грошового забезпечення військовослужбовця.
При цьому, суд звертає увагу, що перерахунку підлягають усі види грошового забезпечення, розмір яких визначається із посадового окладу та які фактично були нараховані й виплачені позивачу за спірний період.
Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 925/5 грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу включає:
-щомісячні основні види грошового забезпечення;
-щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
-одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:
-посадовий оклад;
-оклад за спеціальним званням;
-надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:
-підвищення посадового окладу;
-надбавки;
-доплати;
-премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:
-допомога для оздоровлення
-матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки про грошове забезпечення отримане позивачем у період з лютого 2021 року по вересень 2025 року, окрім щомісячних основних видів грошового забезпечення, здійснювалось нарахування та виплата додаткових видів грошового забезпечення: щомісячна премія, надбавка за вислугу років, надбавка за особливо вижливі завдання.
Відповідно до положень Порядку № 925/5 (глава 7 розділу ІІ, глава 13 розділу ІІ, глава 14 розділу ІІ, глава 22 розділу ІІ, глава 1 розділу ІІІ), базою для нарахування щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та виплат при звільненні, є основні види грошового забезпечення, які, як вже встановлено судом мають нараховуватись з урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного календарного року, а отже і для розрахунку додаткових видів грошового забезпечення та виплат при звільненні, мають братись відповідні показники основних видів грошового забезпечення.
Отже, за спірний період, позивачеві має бути перераховано додаткові види грошового забезпечення: щомісячна премія, надбавка за вислугу років, надбавка за особливо вижливі завдання, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення: матеріальна допомога на оздоровлення, а також виплати в день звільнення: грошова компенсація за невикористану відпустку, одноразова допомога при звільненні та здійснено їх виплата з урахуванням раніше виплачених сум.
Отже, є необгрунтованими доводи суду першої інстанції, що позивач не має права на перерахунок раніше виплачених йому складових грошового забезпечення, таких як надбавка за особливості проходження служби та премії, виплата та розміри яких поставлені в залежність від обсягу видатків державного бюджету на утримання Державної установи “Кропивницька виправна колонія (№6)” на відповідний рік.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, що правильно встановлено судом першої інстанції, і такі мають бути задоволені у відповідній частини визначеним позивачем способом захисту, з урахуванням всіх видів грошового забезпечення визначених відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 925/5 про грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, ураховуючи частину четверту статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Змінити абзац 3 резолютивної частини рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 в адміністративній справі №340/7375/25, виклавши його в такій редакції:
«Зобов`язати Державну установу «Кропивницька виправна колонія (№6)» провести перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних та додаткових видів: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, премії, надбавки за особливості проходження служби), допомоги для оздоровлення, за періоди з 05 лютого 2021 року по 19 травня 2023 року та з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року, компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток у загальній кількості 165 днів, одноразової грошової допомоги при звільненні, виходячи із розміру посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року – 2270 гривень, за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року – 2481 гривні, за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023 р. – 2684 гривні, з 18 червня 2025 року по 05 вересня 2025 року, виходячи із розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням, обчислених із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01 січня 2025 р. – 3028 гривні.»
В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.03.2026 в адміністративній справі №340/7375/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 04 червня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 09 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова