ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1449/26 Справа № 191/6551/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Форощук О. В. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який займає посаду із матеріального забезпечення 2 танкової роти, танкового батальйону, 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, 

В С Т А Н О В И Л А:
При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, 30 листопада 2025 року у вечірній час, сержант ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, в умовах воєнного стану перебував при виконанні службових обов`язків з явними ознаками алкогольного сп`яніння ( характерний запах алкоголю з ротової порожнини, неадекватна поведінка, що не відповідає обстановці) на території АДРЕСА_2 . Останній був виявлений командуванням військової частини НОМЕР_1 та направлений на огляд до тимчасової ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , для встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 30.11.2025 року №1994 приладом газоаналізатор «АлкоФор 405» зав. №W1908050026 встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння – 1,510% проміле.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, та стягнуто на користь держави судовий збір.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності — ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- зазначає, що справу про адміністративні правопорушення розглянуто без його участі, є військовослужбовцем і лише 26.03.2026 року дізнався про постанову від 27.02.2026 року, опубліковану в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень;
- вказує, що порушено право на ознайомлення з матеріалами справи, так як суд першої інстанції не надав йому такої можливості; 
- зазначає, що його підписи в документах здійснені за наказом та під примусом командира роти ОСОБА_2 ;
- зазначив, що через відсутність ліків, вжив алкоголь для усунення болю;
- зазначає, що подія відбулася в селищі Покровське, що не є територією місця дислокації військової частини;
- перебування у статусі військовослужбовця не є безумовною ознакою цілодобового виконання обов`язків військової служби;
- зазначає, що між ним та свідками, зазначеними в протоколі, наявні відносини підлеглості, а тому вони не могли бути залучені свідками;
- зазначає про відсутність у протоколі кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, тому суд не може самостійно кваліфікувати дії особи чи збирати докази;
- зазначає, що судом першої інстанції не враховані підстави звільнення від судового збору. 
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Вимоги апеляційної скарги щодо поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження постанови суду підлягають задоволенню, так як розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_1 та відповідно до ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, однак в матеріалах справи міститься супровідний лист від 16.04.2026 року про направлення копії постанови суду від 27.02.2026 року, що свідчить про направлення її з порушенням встановленого законом строку. При цьому, будь-які відомості, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 зазначеної копії, у матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що є військовослужбовцем та про існування постанови дізнався лише 26 березня 2026 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.
Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом ДНЛ/П №3892 про адміністративне правопорушення від 01.12.2025 року, де наведені обставини встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ; результатом тесту на вміст алкоголю в повітрі з використанням спеціального технічного засобу від 30.11.2025 року, відповідно до якого результат тесту на стан сп`яніння становить 1,510 % проміле, з результатом якого погодився ОСОБА_1 , поставивши свій підпис; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу №1994 від 30.11.2025 року, в якому зазначив, що свою вину визнає та щиро кається.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Доводи щодо ненадання можливості ознайомитися з матеріалами справи є такими, що враховуються, оскільки з матеріалів справи вбачається подання ОСОБА_1 відповідної заяви до суду першої інстанції, при цьому відомості про фактичне забезпечення такого права відсутні. Разом з тим, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист у суді апеляційної інстанції, однак відповідних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи під час апеляційного розгляду не заявляв.
Посилання на те, що підписи в документах були здійснені під примусом, є необгурнтованими та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим не можуть бути покладені в основу для скасування постанови суду першої інстанції.
Зазначені доводи про вживання алкоголю з метою усунення болю у зв`язку з відсутністю ліків є безпідставними, оскільки такі обставини не виключають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, та не звільняють особу від відповідальності за перебування у стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.
Твердження про те, що подія мала місце поза місцем дислокації військової частини, а також що статус військовослужбовця не передбачає цілодобового виконання обов`язків, спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, згідно з якими ОСОБА_1 перебував при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано належними доказами.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні ведений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Відповідно до положень нормативно-правових актів, які регламентують порядок проходження військової служби, військовослужбовці виконують обов`язки військової служби цілодобово, окрім випадків, відповідно до яких військовослужбовці тимчасово звільняються від виконання обов`язків військової служби (відпустка, тощо).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України провадять свою діяльність на засадах вірності конституційному обов`язку та військовій присязі; верховенства права, законності та гуманності, поваги до людини, її конституційних прав і свобод; виховання військовослужбовців на патріотичних, бойових традиціях Українського народу, додержання військової дисципліни.
Відповідно до ст. 11, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожен військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).
Відповідно до ст. 1, 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зокрема зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
ОСОБА_1 всупереч інтересам служби та наведених вимог нормативно-правових актів, вчинив правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а саме вживав алкогольні напої та знаходився в стані алкогольного сп`яніння під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, відтак його дії за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП кваліфіковано вірно.
Твердження про відсутність у протоколі кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки з його змісту вбачається, що правопорушення вчинено військовослужбовцем 30.11.2025 року під час виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, що прямо відповідає диспозиції зазначеної норми. Посилання на неможливість суду надавати правову оцінку діям особи є безпідставним, оскільки суд здійснює оцінку встановлених обставин та правильність їх правової кваліфікації на підставі досліджених доказів.
Доводи щодо того, що свідками не можуть бути залучені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з наявністю відносин службової підлеглості є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. При цьому матеріали справи не містять будь-яких відомостей про займані свідками посади, які б виключали їх допит як свідків у цій справі. Крім того, результати огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не оскаржувалися, будь-яких заперечень під час його проведення не висловлювалося.
Крім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи в повній мірі дотримався вимог ст.ст.30, 33 КУпАП і призначив стягнення в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП з урахуванням особи правопорушника, який є військовослужбовцем, допустив грубе порушення, що впливає на виконання обов`язків військової служби, оскільки відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати, зокрема, спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби, та з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення, яке за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-15 КУпАП.
Проте, суд безпідставно стягнув судовий збір, оскільки це суперечить вимогам Закону України “Про судовий збір” від 08.07.2011 № 3674-VI, а саме п.12 ч.1 ст. 5 Закону.
Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду змінити.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.172-20 КУпАП – змінити. 
Виключити з резолютивної частини посилання на стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 665, 60 грн.
В решті постанову суду - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      О.Є.Джерелейко