ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/7146/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г. М. - головуючого, Рогач Л. І., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання Зайченко О. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Гарантований покупець"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 (колегія суддів: Ходаківська І. П. - головуючий, Демидова А. М., Євсіков О. О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 (суддя Спичак О. М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерія Солар"
до Акціонерного товариства "Гарантований покупець"
про стягнення суми,
за участю:
позивача: Бугайцов Є. В. (самопредставництво)
відповідача: Франюк А. В. (адвокат)
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Астерія Солар" звернулося до господарського суду з позовом до Акціонерного товариства (далі - АТ) "Гарантований покупець" про стягнення 13 815 059,48 грн.
1.2 Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати вартості купленої електричної енергії, поставленої у жовтні 2021 року, лютому 2022 року - жовтні 2022 року.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.07.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026, позов задоволено.
2.2 Суд виходив з того, що доказів належної оплати за договором та в установлений строк суду не надано. Ні договір, ні Порядок купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затверджений постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок № 641), не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за договором в залежності від виконання Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. При цьому суд врахував також, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження існування форс-мажорних обставин у спірних зобов`язаннях.
3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1 У касаційній скарзі відповідач просить наведені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.
3.2 На обґрунтування підстав подання касаційної скарги за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, скаржник посилається на те, що суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених:
- у постановах від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 та від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 щодо застосування статей 13, 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (щодо заборони здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованих територіях України);
- у постановах від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 та_ від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, а також у постановах Верховного Суду від 04.07.2024 у справі № 910/4629/21, від 13.08.2024 у справі № 904/2839/21, від 14.06.2024 у справі № 904/2812/22, від 06.06.2024 у справі № 906/1091/23, від 06.06.2024 у справі № 910/4269/22, від 07.03.2023 справі № 921/100/22 щодо застосування частини 2 статті 11 ГПК України (щодо дії принципу jura novit curia);
- у постановах від 08.07.2025 у справі № 914/1491/24, від 05.08.2025 у справі № 911/2307/24, від 11.03.2025 у справі № 910/1954/23, від 24.04.2025 у справі № 915/817/24, від 09.04.2024 у справі № 910/3269/23, від 05.09.2023 у справі № 910/9723/22, від 24.11.2020 у справі № 923/887/19 та від 23.10.2019 у справі № 911/1603/18 щодо застування частини 4 статті 165 ГПК України (щодо наслідків відсутності у відзиві вказівки на незгоду з обставинами на яких ґрунтуються позовні вимоги).
3.3 На обґрунтування підстав подання касаційної скарги за виключним випадком, передбаченим пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пп. 11 п. 1 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 (у редакції постанови від 01.06.2025) щодо права на зменшення рівня розрахунків в контексті фактичних обставин цієї справи та висновків попередніх судів.
3.4 У відзиві позивач зазначив, що дані комерційного обліку не коригувалися, є дійсними і відповідають даним, зазначеним в підписаних сторонами актах купівлі-продажу електроенергії, а з 2018 року місцезнаходження позивача і його податкова адреса у місті Києві. Тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення та поновити виконання судового рішення. Також позивач заявив клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
3.5 Від Акціонерного товариства "Гарантований покупець" надійшла заява про заміну сторони правонаступником, в якій товариство просило залучити його до участі у справі в якості відповідача як правонаступника Державного підприємства "Гарантований покупець".
3.6 Ухвалою, постановленою судом без оформлення окремого документа, про що зазначено у протоколі судового засідання 17.06.2026, цю заяву задоволено та здійснено відповідну заміну відповідача правонаступником.
4. Мотивувальна частина
4.1 Суди встановили відповідно до умов договору 20.12.2019 № 1402/01, укладеного між ДП "Гарантований покупець" та ТОВ "Астерія Солар", як виробником за "зеленим" тарифом, останнє зобов`язалося продавати, а гарантований покупець - купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку № 641.
4.2 Згідно з п. 2.1 договору сторони визнають свої зобов`язання згідно з Законом України "Про ринок електричної енергії", Порядком № 641, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 307, та керуються їх положеннями та положеннями законодавства України при виконанні цього договору.
4.3 Пунктами 2.2, 2.3 договору встановлено, що купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства виробника за "зеленим" тарифом в балансуючій групі виробників за "зеленим" тарифом.
4.4 Виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію виробника в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць виробника за встановленим йому "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.
4.5 Пунктом 2.4 договору погоджено, що виробник за "зеленим" тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у національній валюті України.
4.6 Відповідно до п. 2.5 договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці за "зеленим" тарифом.
4.7 Згідно з п. 3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку № 641 на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку № 641.
4.8 Пунктом 3.3 договору встановлено, що оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку № 641.
4.9 Надалі до договору від 20.12.2019 №1402/01 вносились зміни та доповнення.
4.10 Також суд апеляційної інстанції встановив, що у цій справі вирішується питання щодо належного / неналежного виконання договірних зобов`язань між двома суб`єктами господарювання, зареєстрованими на підконтрольній Україні території щодо купівлі-продажу відпущеної електричної енергії, виробленої за "зеленим" тарифом, а відповідачем ні у відзиві на позов, а ні в апеляційній скарзі не доводилися обставини, що місцем реєстрації позивача та здійснення ним господарської діяльності є тимчасово окупована територія.
4.11 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.12 Щодо виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
4.13 Касаційне провадження за касаційною скаргою у справі відкрито за виключним випадком касаційного оскарження, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. 
4.14 Так, скаржник посилається зокрема на те, що суди не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 та від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 щодо застосування статей 13, 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (щодо заборони здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованих територіях України). 
4.15 Відхиляючи доводи відповідача про необхідність врахування правових висновків Верховного Суду у наведених справах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що правовідносини, що склалися у справах № 908/1162/23, № 910/9680/23 та у справі, що розглядається, не є подібними.
4.16 Колегія суддів відхиляє цей висновок суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
4.17 Верховний Суд у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 за позовом Товариства до ДП "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості з оплати виробленої Товариством електричної енергії за зеленим тарифом, дійшов висновку, що, враховуючи положення статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", позивач з лютого по серпень 2022 року не мав права здійснювати господарську діяльність з виробництва електричної енергії та передавати її лініями електропередач відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь з 26.02.2022 є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
4.18 У постанові Верховного Суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 за позовом Товариства до Лікарні про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію, об`єднана палата врахувала, що у цій справі № 908/1162/23, як і у справі № 910/9680/23 (від висновків Верховного Суду у якій пропонувалось відступити), йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; окрім того, в обох справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року. Тобто правовідносини у цих справах є подібними за критерієм здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території і доводи касаційної скарги ґрунтуються на застосуванні тих самих приписів Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".
4.19 В цьому контексті Верховний Суд звертає увагу, що положення статей 13, 131 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" містять обмеження на здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованих територіях України та заборону переміщення товарів (у тому числі лініями електропередач) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію.
4.20 Відповідно ж до статті 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.
4.21 Згідно з постановою НКРЕКП від 03.10.2019 № 2032 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка.
4.22 Тож колегія суддів критично оцінює посилання суду апеляційної інстанції на факт реєстрації позивача у місті Києві, оскільки визначальним у спірних правовідносинах є саме місце здійснення господарської діяльності з виробництва електричної енергії, а винятків щодо заборони переміщення товарів з тимчасово окупованої території на іншу територію України наведені положення Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не містять.
4.23 Втім наведені обставини взагалі залишись поза увагою судів попередніх інстанцій.
4.24 Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
4.25 У пунктах 1-3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
4.26 За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
4.27 За таких обставин висновки господарських судів як першої, так і апеляційної інстанції є передчасними з огляду на неповноту встановлення наведених обставин та неповного врахування наведених приписів законодавства а, тому Верховний Суд вбачає підстави для їх скасування та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
4.28 Зважаючи на те, що суд касаційної інстанції в силу імперативних приписів статті 300 ГПК України позбавлений процесуальної можливості з`ясовувати та встановлювати вищевказані обставини, що мають значення для справи, а їх відсутність перешкоджає прийняттю законного та обґрунтованого рішення, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.
4.29 З цих підстав касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
4.30 Згідно з частинами першою, другою статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
4.31 За змістом частини третьої статті 310 цього Кодексу підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
4.32 Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду.
4.33 Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Гарантований покупець" задовольнити частково.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2026 та рішення Господарського суду міста Києва від 30.07.2025 у справі № 910/7146/25 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський
(з окремою думкою)

Судді Л. І. Рогач

Ю. Я. Чумак

На підставі частини 3 статті 314 ГПК України постанову оформила суддя Рогач Л. І.