Справа № 707/1311/26
Провадження № 2/702/537/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.06.2026 м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Барської Т.М.,
секретар судового засідання Карабань З. І.,
представник позивача, відповідач не з`явилися, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань м. Монастирище цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», в інтересах якого діє представник адвокат Столітній М.М., звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит в загальній сумі 32159,00 грн., понесених судових витрат в розмірі 2662,40 грн. судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 01.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5351331, відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит у розмірі 2000,00 грн. строком на 360 днів з 01.03.2025 по 24.02.2026, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів за стандартною процентною ставкою у розмірі 0,95% в день.
За умовами п.2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідач вказала особисто під час укладання Договору.
За укладеною 01.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем додатковою угодою до Договору № 5351331 сума кредиту збільшена до 5000,00 гривень, тому загальна сума наданих на умовах кредиту грошових коштів склала 7000,00 гривень.
За твердженням позивача первісний кредитор взяті на себе зобов`язання виконав повністю та перерахував на платіжну картку позичальника спочатку 2000,00 гривень, а згодом і 5000,00 гривень.
30.10.2025 ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників шляхом укладення Договору факторингу №30/10/2025.
На переконання позивача реєстр боржників до Договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 підтверджує, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 32159,00 грн, із яких 7000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 13832 грн - заборгованість за відсотками, 7 780,50 грн - проценти нараховані позивачем за 117 календарних днів, 2846,5 грн - штрафні санкції, 700 грн - комісії за надання кредиту.
Рішенням від 25.11.2024 назва кредитодавця Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінена на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
З урахуванням наведених доводів, позивач просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 7000,00 грн наданих у кредит коштів, 13832,00 грн боргу за нарахованими процентами, 7 780,50 грн нарахованих позивачем за 117 календарних днів процентів, 2846,5 грн штрафних санкцій та 700,00 грн комісії за надання кредиту, яку розрахував первісний кредитор.
Постановленою 25.02.2025 ухвалою у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідачу визначений строк для подання відзиву на заявлену вимогу, а також витребувані відомості про емітування на ім`я відповідача електронного платіжного засобу платіжної картки та про зарахування на рахунок платіжної картки 01.03.2025 на рахунок платіжної картки 2000,00 гривень та 5000,00 гривень.
Представник позивача у судове засідання не з`явився про дату, час та місце його проведення повідомлений у встановленому законом порядку, у позові просив суд справу розглянути без участі представника позивача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена шляхом надсилання судової повістки про виклик разом з копіями відповідних документів до електронного кабінету, жодних заяв і клопотань не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, створивши при цьому учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, вирішив таке.
Судом встановлено, що 01.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» (далі у тексті також кредитодавець, первісний кредитор) та ОСОБА_1 (далі у тексті також відповідач, позичальник) за допомогою ІТС ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», доступ до якої забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток «Credit7», укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5351331 (далі у тексті також Договір №5351331, Договір, Кредитний договір, правочин).
Кредитний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 17413 (а.с.81-106).
Відповідно до п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 2000,00 грн. строком на 360 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним в порядку та умовах, визначених цим Договором, відповідно до графіку платежів (додаток № 1).
Відповідно до п. 1.4. Договору, ОСОБА_1 сплачує кредитодавцю разову комісію за надання кредиту, яка нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту та в дату надання додаткової суми кредиту (у разі укладання додаткового договору/угоди згідно з п. 1.2.1 Договору), в сумі 200,00 гривень.
За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 0,95% за кожен день користування кредитом, яка застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п.1.3 цього Договору (п.1.4.1. Договору).
За умовами п. 1.6 Договору орієнтована загальна вартість кредиту на дату його укладення за стандартною ставкою складає 9040,00 грн.
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 (п.2.1 Договору).
Відповідно до п. 6.1 Договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов Договору відповідно до чинного законодавства України та цього правочину.
За умовами п. 6.3. у випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) позичальником своїх грошових зобов`язань за Договором кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на його вимогу сплатити штраф у розмірі 75% від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання на 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання.
Фактом невиконання та/або неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів).
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5351331 від 01.03.2025) дата видачі кредиту/дата платежу 01.03.2025/23.02.2026, кількість днів у розрахунковому періоді – 30/360, чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період, грн – 9040,00, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту – 2000, проценти за користування кредитом – 6840,00, реальна річна процентна ставка, % – 2639,62%, загальна вартість кредиту, грн. – 9040,00 (а.с.107-108).
Паспорт споживчого кредиту відповідає умовам Кредитного договору (а.с.110-113).
01.03.2025 первісний кредитор та відповідач уклали Додатковий договір до Договору № 5351331 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.03.2025, за умовами якого за взаємною згодою домовились збільшити розмір кредиту на 5000,00 гривень та дійшли згоди, що загальний його розмір складає 7000,00 гривень, які позичальник зобов`язався повернути у визначені Графіком платежів строки і сплатити проценти за користування цими кредитними грошовими коштами (а.с.46-49).
Також за умовами Додаткового договору комісія за надання додаткової суми кредиту становить 500,00 гривень (1.6. Додаткового договору); денна процентна ставка за Договором за доповнених Додатковим договором умов складає 0,9759%; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Додаткового договору – 2594,3600%; орієнтовна вартість кредиту на дату укладення Додаткового договору – 31592,50 гривень (а.с.46-49).
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5351331 від 01.03.2025 в редакції від 01.03.2025) дата видачі кредиту/дата платежу - 01.03.2025/23.02.2026, кількість днів у розрахунковому періоді – 30/360, чиста сума кредиту/ сума платежу за розрахунковий період, грн 7000,00/31592,00, сума кредиту за договором/погашення суми кредиту – 7000,00 грн., проценти за користування кредитом – 23892,50 грн, комісія за надання кредиту 700,00 грн., реальна річна процентна ставка, % – 2594.36 %, загальна вартість кредиту, грн. – 31592.50 (а.с.50-51).
Правила надання коштів або банківських металів у кредит ТОВ «Лінеура Україна» (нова редакція) встановлюють порядок надання первісним кредитором коштів та банківських металів у кредит (а.с. 61-77).
Факт перерахування первісним кредитором на картку, маска картки НОМЕР_2 , позичальника кредитних коштів підтверджують досліджені судом:
- Договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022, за умовами якого ТОВ «Пейтек Україна» за дорученням ТОВ «Лінеура Україна» здійснює переказ коштів в національній валюті України з метою видачі кредитів (а.с.34-42);
- повідомлення ТОВ «ПЕЙПЕК УКРАЇНА» за №20251103-1634 від 03.11.2025 про те, що 01.03.2025 на платіжну картку НОМЕР_2 за дорученням ТОВ «Лінеура Україна» перераховано 5000,00 гривень, (а.с.120);
- Договір про організацію переказу грошових коштів №РК-П-19/03-01 від 12.03.2019, за умовами якого ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» зоборв`язалося надавати первісному кредитору послуги з переказу та виплати коштів (а.с.121-126) ;
- повідомлення ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за № 1-0311 від 03.11.2025 про те, що 01.03.2025 о 02:47:07 на платіжну картку НОМЕР_2 успішно перераховані грошові кошти в сумі 2000,00 гривень, номер транзакції в системі iPay.ua – 666870758, призначення платежу: зарахування 2000 грн на карту НОМЕР_1 , (а.с.145); 
- повідомлення АТ «Універсал Банк» за №БТ/Е - 21210 від 21.05.2026 про те, що банком на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 01.03.2025 зараховані платежі на суму 2000,00 грн та 5000,00 грн (а.с.250-254).
30.10.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладений Договір факторингу №30/10/2025, за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна», як клієнт, передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактору, право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (а.с.146-165). 
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 та є невід`ємною частиною договору.
Перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2 та надходженням ціни продажу у повному обсязі.
Відповідно до Акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 4148, загальна сума заборгованості складає 61781311,37 грн. (а.с.166)
Досліджена судом платіжна інструкція №6433 від 31.10.2025 підтверджує, що 31.10.2025 позивач на виконання умов Договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 перерахував на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» 4552371,37 гривень (а.с.174).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі заборгованості 32159,00 грн, із яких 7000,00 грн сума основного боргу, 13832,00 грн заборгованість за відсотками, 2846,5 грн - штрафні санкції, 700,00 грн - комісії за надання кредиту (а.с.30-33).
Боржників повідомлено про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами, про що в матеріалах справи міститься відповідне повідомлення датоване 31.10.2025 (а.с.141).
З виготовленого позивачем розрахунку суд встановив, що позивач проценти за користування кредитом розраховував за ставкою 0,95% за один день користування кредитом в сумі 7000,00 гривень з дати укладення Договору факторингу 31.10.2025 по дату спливу строку кредитування 24.02.2026 (а.с.115).
Дослідженням Рішення № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 р. суд встановив, що найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с.143).
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Нормою частини 1 статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з приписами частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вирішуючи юридичний спір між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та ОСОБА_1 суд встановив, що 01.03.2025 відповідач уклала з кредитором в особі ТОВ «Лінеура Україна» Договір про споживчий кредит та Додатковий договір до нього, умови яких передбачали обов`язок відповідача повернути кредитодавцю отримані в позику 7000,00 гривень, сплатити проценти за користування ними.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідач не надала суду доказів як на підтвердження неотримання ним кредит від ТОВ «Лінеура Україна» грошових коштів в розмірі 7000,00 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином.
Дослідженням розрахунку заборгованості за Кредитним договором №5351331 від 01.03.2025 суд з`ясував, що 01.03.2025 первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» нарахував відповідачу 7000,00 грн. тіла кредиту, а за період з 01.03.2025 по 30.10.2025 – 16178,50 грн. процентів за користування кредитними коштами (а.с.221-229).
На виконання взятих на себе зобов`язань відповідач заплатив первісному кредитору 2346,50 гривень процентів за користування кредитними коштами, а сплачені 653,50 гривень первісний кредитор зарахував в рахунок сплати штрафних санкцій (а.с.228).
На момент укладення Договору факторингу первісний кредитор вважав, що відповідач за Кредитним договором заборгував 7000,00 грн основного боргу, 13832,00 грн нарахованих процентів, 2846,5 грн штрафних санкцій, 700,00 грн. комісії за надання кредиту (а.с.228).
З виготовленого позивачем розрахунку суд встановив, що позивач проценти за користування кредитом розраховував за ставкою 0,95% за один день користування кредитом в сумі 7000,00 гривень з дати укладення Договору факторингу 31.10.2025 по дату спливу строку кредитування 24.02.2026 (а.с.115).
Сукупність досліджених судом доказів підтверджує, що на виконання умов Кредитного договору відповідач отримала у строкове, платне володіння і користування грошові кошти в сумі 7000,00 гривень на строк 360 днів з 01.03.2025 по 23.02.2026.
Процента ставка за користування кредитними коштами складає 0,95% за один день користування коштами. Водночас за перший день кредитування 01.03.2025 первісний кредитор нарахував відповідачу 19,00 гривень процентів.
Отже, за користування отриманими в кредит грошовими коштами ОСОБА_1 має обов`язок заплатити проценти у такій сумі:
19,00+(7000,00х0,95%)х359=23897, 50 гривень.
На виконання взятих зобов`язань відповідач заплатила первісному кредитору 3000,00 гривень, з яких 2346,50 грн. він врахував на сплату процентів, а 653,50 грн. – на сплату штрафних санкцій. 
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій суд враховує, що відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Законодавець установив, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що позичальник також звільняється від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 цей пункт був виключений із Закону «Про споживче кредитування». Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Виключення Законом України № 3498-IX із Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» пункту 6-1 не дає підстав для висновку про те, що законодавець у такий спосіб відновив можливість стягнення пені за невиконання чи неналежне виконання умов договору про споживче кредитування під час воєнного стану, оскільки залишається чинною кореспондуюча цьому положенню норма п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
Крім того, слід виходити із принципу верховенства права та системного тлумачення законодавства - норми Цивільного кодексу України мають вищу юридичну силу, ніж положення спеціального закону, що підтверджує пріоритетність застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Отже, під час дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасування відсутні правові підстави для нарахування та стягнення пені чи штрафів за кредитними договорами.
За наведеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушила умови Кредитного договору № 5351331 від 01.03.2025, добровільно заборговані кошти не сплатила, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5351331 від 01.03.2025 у розмірі в сумі 28590,00 гривень, з яких 7000,00 гривень основного боргу, 20897,00 гривень процентів за користування кредитом та 700,00 гривень комісії за надання кредиту.
Безпідставно зараховані первісним кредитором як штрафні санкції сплачені відповідачем 653,50 гривень суд врахував як сплачені проценти.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2366 гривень 87 коп. сплаченого при подачі позову судового збору.
За змістом п. 3 ч. п. 1 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копії таких доказів: договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, що укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М. М. про надання правничої допомоги, свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю КС № 942210 адвоката Столітнього М. М., ордера про надання правової допомоги від 23.03.2026, рахунка на оплату № 17300-23/03-2026 від 23.03.2026.
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначені критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не подавала, доводів щодо їх неспівмірності не заявляла.
Вирішуючи питання відшкодування витрат на правничу допомогу суд враховує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Врахувавши конкретні обставини цієї справи, суд дійшов переконання, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності їхнього розміру з огляду на підготовку лише одного процесуального документа – позовної заяви, зміст якої є типовим і майже повністю дублює умови Кредитного договору, тому заявлений позивачем розмір витрат на правничу (правову) допомогу підлягає зменшенню до 3000,00 гривень.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором №5351331 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.03.2025 в сумі 28590 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 копійок, у тому числі 7000,00 гривень основного боргу, 20897,00 гривень боргу за процентами та 700,00 гривень комісії за видачу кредиту.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір у розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 84 коп. та 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» місцезнаходження вул. Набережно - Корчуватська, 27 приміщення 2, м. Київ, 03045, ЄДРПОУ 44559822. 
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Тетяна БАРСЬКА