Справа №731/145/26 
Провадження №2/731/201/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(з а о ч н е)

09 червня 2026 року       с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Смаглюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», подану представником за довіреністю Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2026 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна зава.
На обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що 14 лютого 2020 року між відповідачем по справі ОСОБА_1 та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту №546197. За умовами вищевказаного Договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику (відповідачу) у власність кошти у розмірі 7 000 грн на встановлений Договором строк - 7 днів, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній у свою чергу зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредитування або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми кредиту, у відповідності до Графіку платежів. У свою чергу, позикодавець свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися коштами на умовах, передбачених відповідним Договором.
У подальшому, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу №ККЛУ-16112020 від 16 листопада 2020 року, у відповідності до положень якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) за плату ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі до відповідача за Кредитним договором №546197 від 14 лютого 2020 року на заборгованість у загальному розмірі - 19 827 грн, з яких: 6 784 грн - заборгованість за тілом кредиту, 759,78 грн - заборгованість за відсотками, 11 601 грн - заборгованість за простроченими відсотками та 682,22 грн - заборгованість за штрафом.
Натомість, усупереч умовам вказаного Договору, відповідач не виконав взятих на себе боргових зобов`язань, оскільки у повному обсязі погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», так і не здійснив.
У зв`язку з цим, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 відповідну заборгованість у загальному розмірі - 19 827 грн. Також, позивач наполягає на розподілу судових витрат, у виді сплаченого судового збору у сумі - 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу - 8 000 грн.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 09 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 11 травня 2026 року. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю.
 
27 квітня 2026 року на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав витребувану інформацію, та повідомив що по рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_1 відсутнє зарахування коштів у сумі 7 000 грн за період з 14 лютого 2020 року -14 лютого 2020 року.
06 травня 2026 року стороною позивача було заявлено клопотання про витребування інформації, що містить банківську таємницю в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «УПР».
 
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнили, зобов`язали АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ТОВ «УПР» надати інформацію, яка містить банківську таємницю. У зв`язку з чим розгляд справи було відкладено до 09 червня 2026 року.
 
02 червня 2026 року на виконання ухвали суду від 11 травня 2026 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав витребувану інформацію, та повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , та на який 14 лютого 2020 року було здійснено зарахування коштів у сумі 7 000 грн.
На виконання ухвали суду від 11 травня 2026 року ТОВ УПР не надало витребуваної інформації.
 
Позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 63, 64, 86, 87). У позовній заяві представник просить розглянути справу за відсутності представника товариства. Крім того, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 70).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся засобами поштового зв`язку за адресою його зареєстрованого місця проживання (а.с. 66, 91), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 92). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.
 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, з таких підстав.
Судом встановлено, що 14 лютого 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 було укладено Договір №546197 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 15-17).
Вказаний Договір було укладено за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток, та підписано, шляхом використання відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором «В488», який було направлено позичальнику 17 грудня 2019 року на номер телефону НОМЕР_2 , що підтверджується копією довідки про ідентифікацію, (а.с. 27).
Умови договору детально викладені в пунктах 1.1-1.7, 3.4.1-3.4.3. договору. Зокрема, сума кредиту - 7 000 грн строк договору - 7 днів; акційна процентна ставка - 1,90%, стандартна процентна ставка -1,90%, сукупна вартість позики - 7 931 грн.
Пункт 1.7 Договору передбачає у разі неможливості виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі у встановлений термін, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення Додаткової угоди.
Пункт 3.4 Договору передбачає нарахування процентів у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором; з 1-3 день прострочення виконання зобов`язання нарахування процентів не здійснюється; у разі прострочення зобов`язання більше, а ніж на 3 календарних дні, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за стандартною процентною ставкою від суми позики за кожен день користування позикою, починаючи з першого дня користування позикою, у межах строку надання позики; з четвертого дня прострочення заборгованості Товариство розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування за стандартною процентною ставкою, таке нарахування здійснюється до дня повернення позики, але н більше ніж до 90-го дня прострочення.
Паспорт споживчого кредиту, а також графік платежів за договором містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору (а.с. 18, 19).
Відповідно до Додаткового договору №684137 від 21 лютого 2020 року до Договору №546197 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 14 лютого 2026 року (а.с. 19 зворот, 20), строк користування позикою продовжено до 29 лютого 2020 року та встановлено процентну ставку за користування позикою у розмірі 1,60%. На підставі наступних Додаткових угод № 746633 від 01 березня 2020 року (а.с.22); №800609 від 09 березня 2020 року (а.с. 24 зворот, 25) дата повернення позики була пролонгована в кінцевому результаті до 17 березня 2020 року, а процента ставка становила 1,60%, вказані умови кредитування продубльовано у паспортах споживчого кредиту до вказаних Додаткових угод (а.с. 20 зворот, 21, 23, 24, 25 зворот, 26).
 
Також, стороною позивача долучено до матеріалів справи копію Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», затверджені наказом директора ТОВ від 21 жовтня 2019 року №07-ОД (а.с. 31-37).
ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 7 000 грн, шляхом зарахування 14 лютого 2020 року обумовлених кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua - 48683382, призначення платежу: зарахування 7 000 грн (а.с. 28).
Вказане також підтверджується довідкою та випискою наданою на виконання ухвали суду, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , та на який 14 лютого 2020 року було здійснено зарахування коштів у сумі 7 000 грн (а.с. 93, 94).
Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційні системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію», погодився із запропонованими умовами договору та підписав його.
Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та кредитодавцем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виникли договірні відносини, оскільки між ними було укладено відповідний Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.
З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано документи, які підтверджують наступні обставини.
16 листопада 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», як фактором, укладено договір факторингу №ККЛУ-16112020 (а.с. 38-41), відповідно до якого клієнт ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) фактору ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості.
Витяг з Реєстру Боржників до Договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16 листопада 2020 року підтверджує передання права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 546197, загальна сума заборгованості - 19 827 грн, яка складається з 6 784 грн заборгованості за тілом кредиту, 759,78 грн - заборгованість за відсотками, 11 601 грн - заборгованість за простроченими відсотками та 682,22 грн - заборгованість за штрафом. (а.с. 42). 
Акт прийому передачі Реєстру боржників від 16 листопада 2020 року підтверджує факт передання реєстру боржників у повному обсязі (а.с. 42 зворот).
Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті № 20164 від 18 листопада 2020 року (а.с. 43).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором про споживчий кредит № 546197 від 14 лютого 2020 року.
Розрахунок заборгованості виконаний первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відображає нарахування кредиту, процентів за стандартною процентною ставкою, штрафних санкцій, а також часткова сплата нарахованих процентів за користування кредитом та часткове погашення тіла кредиту (а.с. 28 зворот - 30). 
Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною.
03 лютого 2026 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 546197 від 14 лютого 2020 року, проте борг залишився непогашеним (а.с. 43 зворот).
Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Кредитного договору відповідач ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав, що свідчить про наявність заборгованості. Суд зважає, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки відповідач будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надав.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за штрафними санкціями суд враховує наступне.
Згідно з п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.
Суд зважає, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафних санкцій за період з 01 травня 2020 року по 10 травня 2020 року на загальну суму - 682,22 грн, при цьому, їх нарахування мало місце, під час дії карантину, що в силу положень п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України звільняє ОСОБА_1 від обов`язків сплатити на користь кредитодавця штрафу, а тому нарахована штрафна санкція в період дії карантину не може бути стягнута.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а сума, що підлягає стягненню становить - 19 144,78 грн, яка складається з 6 784 грн - заборгованість за тілом кредиту та 12 360,78 - заборгованість за нарахованими відсотками.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 662, 40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (96,56%, що становить 2 570, 81 грн).
Крім того, позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 46); копію акту наданих послуг № 1114 від 13 лютого 2026 року (а.с. 46 зворот); копія детального опису наданих послуг до акту № 1114 від 13 лютого 2026 року (а.с. 47) та ордер на надання правничої допомоги (а.с. 47 зворот).
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5 000 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» подану представником за довіреністю Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (юридична адреса: вул. Смаль-стоцького, б. 1, корп. 28, 4 поверх, м. Львів, 79029; код ЄДРПОУ: 35234236) заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №546197, укладеним 14 лютого 2020 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ: 42753492) у розмірі - 19 144 (дев`ятнадцять тисяч сто сорок чотири) гривні 78 копійок, судові витрати зі сплати судового збору в сумі - 2 570 (дві тисячі п`ятсот сімдесят) гривень 81 копійку та витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 5 000 (п`ять тисяч) гривень, а всього стягнути 26 715 (двадцять шість тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 59 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко