Справа№ 953/3042/26 
н/п 3/953/750/26 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
"04" червня 2026 р. м.Харків

Суддя Київського районного суду міста Харкова Демченко С.В., за участю потерпілого – ОСОБА_1 , законного представника потерпілого – ОСОБА_2 , представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради – Оганової В.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 , захисника – адвоката Загребельного Р.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
У С Т А Н О В И В
09 березня 2026 року близько 00 години 38 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 у присутності малолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: кричав, намагався проникнути в зачинену квартиру, чим завдав психічну шкоду здоров`ю потерпілого.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав. Зазначив, що 08 березня 2026 року він приїхав до будинку АДРЕСА_2 , який належить йому та його дружині - ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, однак увійти до будинку не зміг, оскільки ОСОБА_2 змінила замки, тому він переліз через паркан, однак до будинку потрапити все одно не зміг. Потім за вказаною вище адресою приїхали працівники поліції, яким ОСОБА_2 повідомила, що вказаний будинок був переоформлений на її доньку від першого шлюбу – ОСОБА_4 шляхом укладення договору дарування, а особисті речі ОСОБА_3 перебувають на терасі, звідки він їх може забрати. Після чого він забрав свої речі та повіз до своєї квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , однак увійти до вказаної квартири він не зміг, оскільки ОСОБА_2 змінила там замки, у зв`язку з чим він викликав наряд поліції та у присутності поліцейських намагався потрапити до квартири. Вказав, що жодних протиправних дій стосовно ОСОБА_2 та малолітнього сина не вчиняв.
Захисник – адвокат Загребельний Р.В. у судовому засіданні просив закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що діяння ОСОБА_3 не охоплюється поняттям домашнього насильства, оскільки фактично мав місце прояв зіткнення протилежних інтересів і поглядів на ситуацію, що склалась. ОСОБА_2 змінила замки у житлі, до якого ОСОБА_3 має право доступу та користування, у зв`язку з чим він не може потрапити до помешкання та користуватися належним йому майном. ОСОБА_3 будь-яких дій психологічного насильства щодо дружини та малолітнього сина не вчиняв, будь-яких погроз не висловлював та наміру завдати шкоди їх психічному здоров`ю не мав.
Потерпілий ОСОБА_1 у присутності законного представника – ОСОБА_2 та представника Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради – Оганової В.В. пояснив, що 09 березня 2026 року він перебував сам за адресою: АДРЕСА_1 . Пізно ввечері йому почав телефонувати його батько - ОСОБА_3 , однак на його телефонні дзвінки він не мав бажання відповідати. Матері вдома не було. Потім батько почав дуже гучно стукати у двері та намагався їх відчинити. Від цих дій батька ОСОБА_1 дуже злякався, написав матері повідомлення, яка сказала йому не відчиняти двері, що вона незабаром приїде разом з поліцією. Повідомив, що з батьком він не спілкується та не бажає відновити з ним спілкування. 
Законний представник потерпілого  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що 09 березня 2026 року пізно ввечері їй написав син ОСОБА_1 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , що батько ОСОБА_3 йому телефонує та намагається потрапити до квартири. Вона відразу зібралася їхати до сина, оскільки він був сильно наляканий. Крім того, вона викликала поліцейських. ОСОБА_3 також викликав співробітників поліції на місце події. Зазначила, що ОСОБА_3 своєю неадекватною поведінкою, намагаючись посеред ночі вломитися в квартиру у нетверезому стані, розуміючи, що там перебуває його малолітній син, який не бажає з ним спілкуватися, налякав дитину. 
Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, приходжу до таких висновків.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2026 року за клопотанням захисника витребувано з Харківського РУП № 1 ГУНП у Харківській області матеріали ЄО № 8768 від 09 березня 2026 року, складені за зверненням ОСОБА_3 , які списані в справу № 2316 від 27 березня 2026 року.
Диспозицією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Відповідно до ч.2 ст.173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи, -
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Згідно із вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Факт вчинення ОСОБА_3  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 127755 від 09 березня 2026 року, письмовою заявою ОСОБА_2 від 09 березня 2026 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 09 березня 2026 року, рапортом від 09 березня 2026 року, копією постанови Салтівського районного суду м. Харкова від 07 січня 2026 року, відеозаписом з бодікамер поліцейського, показаннями потерпілого та законного представника потерпілого, відомостями з форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, 
Суд приходить до переконання, що досліджені судом докази у розумінні статті 251 КУпАП відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності дані докази є достатніми. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, тобто повторне протягом року вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. 
Враховуючи обставини адміністративного правопорушення, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, вважаю необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень накласти адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП у провадженні по справі про адміністративні правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
На підставі ст. 40-1 КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 245, 251, 252, 268, 280, 283-285, 287, 288, 294 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 60 (шістдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок (отримувач: ГУК Харків обл./МТГ Харків/21081100, код отримувача: 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA558999980313030106000020649, код класифікації доходів бюджету: 21081100, призначення платежу: сплата штрафу за постановами суду по протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 127755 від 09.03.2026).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, у призначенні платежу платником повинно бути вказано: слова "судовий збір", Київський районний суд м. Харкова код ЄДРПОУ суду: 02893746, ПІБ, ідентифікаційний номер платника судового збору та номер справи).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем його проживання, роботи або за місцезнаходженням майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.
Повний текст постанови складений 08 червня 2026 року.

Суддя С.В. Демченко