Головуючий у суді першої інстанції: Коляденко П.Л.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
справа № 753/16814/25
провадження № 33/824/1103/2026 

28 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гаврильчиком Михайлом Адамовичем, на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025року,-
В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025рокуОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, зі стягненням судового збору на користь держави. 
Згідно із постановою судді,  ОСОБА_1 06.07.2025 року о 16 год. 10 хв., рухаючись по просп. П. Григоренка у м. Києві, керував транспортним засобом марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук, блідість шкіряного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, в порушення вимог п. 2.5 ПДР, відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру працівника поліції 473714.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 - адвокат  Гаврильчик М.А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, просить її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Апелянт вважає рішення упередженим, не об'єктивним, одностороннім, та таким, що побудовано на припущеннях, з порушенням норм матеріального та процесуального права. В матеріалах справи відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зокрема, зазначає про те, що працівниками поліції не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 та зупинки транспортного засобу працівниками поліції яким нібито керував ОСОБА_1 , автомобіль був виявлений працівниками поліції на стоянці. На парковку біля ТЦ «Епіцентр» на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 заїхав ОСОБА_2 , який знаходився біля автомобіля, коли приїхали працівники поліції, на прохання ОСОБА_1 опитати його працівники поліції відмовилися.
Вказує, що не вживав ні алкогольні, ні наркотичні вироби, оскільки є віруючою людиною. Водночас ОСОБА_2 не відмовлявся проїхати до медичного закладу для проходження огляду, працівники поліції запропонували ОСОБА_2 їхати власним транспортним засобом за ними.
Вказує, що не відмовлявся проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Направлення до закладу медичного закладу для проходження огляду не давали, замість направлення було запропоновано поїхати до найближчого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення на місці знаходження транспортного засобу не складався, копія протоколу не видавалась, свідка не допитали.
У тексті апеляційної скарги захисником ОСОБА_1 - адвокатом  Гаврильчиком М.А.викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025року. В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що отримав копію постанови 4 грудня 2025 року через додаток «ДІЯ».
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Адвокат Гаврильчик М.А. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити. 
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази в адміністративному провадженні, відповідно до яких вбачається наступне.
Судом досліджено наявні в справі письмові докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 383223 від 6 липня 2025 року; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорти, складені уповноваженою на те особою; постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5157962 від 6 липня 2025 року стосовно  ОСОБА_1 за частиною шостою статті 122 КУпАП, за якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн; відео з нагрудної камери працівників поліції.
З відеозапису, який є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що працівниками поліції на парковці біля ТЦ «Епіцентр» було зафіксовано автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 , автомобіль здійснив зупинку на місці для осіб з інвалідністю, не пов`язану з вимушеністю та не маючи посвідчення інваліда, про що свідчить постанова ЕНА № 5157962 від 06 липня 2025 року долучена до матеріалів справи. В ході спілкування із ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд у медичному закладі (лікаря-нарколога), на що останній зачинив привідкрите вікно свого автомобіля та поїхав з місця події. В подальшому був переслідуваний на службовому автомобілі, однак був втрачений з поля зорового контролю, у зв`язку з чим протокол про адміністративне правопорушення був складений у його відсутність.
Оцінивши зазначені докази, які наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно із п. п. 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями статті 130 КУпАП передбачено, що відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння, є окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності незалежно від того тверезий водій чи ні. 
Відмовившись від проходження огляду на стан сп'яніння, водій ОСОБА_1  порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.1 КУпАП.
З огляду на зазначене, суд погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою поведінки ОСОБА_1 , як ухилення від проходження відповідного огляду, з метою уникнути відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки відповідно до вимог п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану, зокрема, наркотичного сп'яніння.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів керування транспортним засобом є необґрунтованими. Із відеозапису, дослідженого судом першої інстанції, вбачається, що працівниками поліції було виявлено ОСОБА_3 , який перебував за кермом автомобіля, безпосередньо після вчинення ним порушення правил зупинки транспортного засобу на місці для осіб з інвалідністю, що підтверджується постановою серії ЕНА № 5157962 від 06.07.2025 року, винесеною за частиною шостою статті 122 КУпАП. Сам факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки свідчить про те, що саме він здійснював керування транспортним засобом та зупинку автомобіля на парковці ТЦ «Епіцентр».
Крім того, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_3 у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що останньому було повідомлено, після чого йому було запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку в медичному закладі. Однак ОСОБА_1 , усвідомлюючи законність вимог працівників поліції, зачинив вікно автомобіля та залишив місце події, чим фактично ухилився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Частиною першою статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не лише за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, а й за відмову водія від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого порядку.
Доводи апелянта про те, що він нібито не відмовлявся від проходження огляду, спростовуються його фактичною поведінкою. Залишення місця події після законної вимоги працівників поліції пройти медичний огляд є свідомим ухиленням від його проходження та за своєю правовою природою прирівнюється до відмови від огляду.
Посилання апелянта на те, що працівники поліції не надали йому направлення на медичний огляд, не спростовує факту невиконання ним законної вимоги поліцейських. Саме внаслідок того, що ОСОБА_1 залишив місце події та зник із поля зору працівників поліції, останні були позбавлені можливості завершити процедуру направлення та доставлення його до закладу охорони здоров`я.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо не складання протоколу на місці зупинки транспортного засобу. Вказана обставина була наслідком власної поведінки ОСОБА_3 , який умисно залишив місце події та ухилився від спілкування з працівниками поліції. Сам по собі факт складання протоколу за відсутності особи не свідчить про його недопустимість чи незаконність та не є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що в протоколі не зазначено вид сп'яніння ОСОБА_1 , відповідно відсутня об'єктивна сторона правопорушення, вчинення якого інкримінується останньому, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки в матеріалах справи міститься рапорт, в якому працівник поліції, який і складав протокол, зазначив про виявлену у протоколі помилку і просив вважати вірним «… мав ознаки наркотичного сп'яніння». Крім того, під час розмови працівників поліції з ОСОБА_1 , який перебував за кермом автомобіля і спілкувався через напіввідкрите вікно, у присутності його брата ОСОБА_2 , працівники поліції повідомили, які ознаки, виявлені у ОСОБА_1 , дають їм підстави пропонувати пройти огляд.
ОСОБА_2 , будучи опитаним в якості свідка, пояснив, що за кермом автомобіля перебував він. Вони з братом заїхали на стоянку біля «Епіцентру», він зупинив автомобіль, дійсно на місці для інвалідів, і пішов до магазину, а брата ОСОБА_1 попросив настроїти кондиціонер, у зв'язку з цим останній і пересів на місце водія. Саме в цей час під'їхали працівники поліції. ОСОБА_1 злякався, заблокував двері, через напіввідчинене вікно пред'явив документи, які були в автомобілі.
Самі по собі такі пояснення ОСОБА_2 не спростовують висновок суду про те, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, є доведеною. 
Всі інші доводи апелянта мають формальний характер та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення. Такі доводи апелянта не спростовують встановлених обставин того, що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Адміністративне стягнення  ОСОБА_4 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 рокпро притягнення   ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Гаврильчиком Михайлом Адамовичем, залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна