Єдиний унікальний номер справи № 752/19646/24
Провадження № 22-ц/824/4303/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Журби С.О., 
суддів Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року за заявою Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» про роз`яснення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер», про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 08.01.2025, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27.08.2025, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано ОКА «Дублер» усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування гаражним боксом № НОМЕР_1 на автостоянці «Жокей» за адресою: м. Київ, просп. Глушкова, буд. 12, шляхом надання вільного доступу, проходу та проїзду для користування вказаним гаражним боксом № НОМЕР_1 , у тому числі місцем для стоянки автомобіля. Стягнуто з ОКА «Дублер» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн, судовий збір в сумі 1 453,44 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.
До суду звернувся представник відповідача із заявою про роз`яснення рішення у справі № 752/19464/24 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» про зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.
В обґрунтування заяви посилається на те, що 08.01.2025 Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 752/19646/24 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер», згідно з резолютивною частиною якого було зобов`язано Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» усунути перешкоди у здійсненні права користування гаражним боксом № НОМЕР_1 на автостоянці «Жокей» за адресою: м. Київ, пр-т Глушкова, 12, шляхом надання вільного доступу, проходу та проїзду для користування зазначеним боксом, у тому числі місцем для стоянки автомобіля.
Відповідно до Статуту, правил внутрішнього розпорядку та інструкцій Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер», при виконанні цього рішення у Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» виникають питання, які унеможливлюють його однозначне тлумачення та реалізацію.
На підставі зазначеного заявник просить суд роз`яснити рішення Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/19646/24 за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер», відповідно до наведених нижче питань:
1. Що мається на увазі в резолютивній частині рішення під «надати вільний доступ до гаражного боксу № НОМЕР_1 , у тому числі місцем для стоянки автомобіля» з урахуванням п. 2.7 Статуту Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» (згідно з яким гаражні бокси надаються виключно для зберігання власних транспортних засобів): чи означає це, що бокс № 69 може використовуватись ОСОБА_1 для інших цілей, відмінних від зберігання автомобіля, а також чи покладається на Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» обов`язок надавати ОСОБА_1 додаткове місце для стоянки автомобіля окрім гаражного боксу 69?
2.Чи зобов`язаний ОСОБА_1 пройти процедуру реєстрації (формування особової справи) в Об`єднанні кооперативних автостоянок «Дублер» та отримати пропускні документи для реалізації права доступу до гаражного боксу 69, що вимагається Статутом Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» та прийнятим правилами безпеки Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер»?
3. Чи покладається на ОСОБА_1 обов`язок дотримуватись Статуту Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер», правил внутрішнього розпорядку та інструкцій Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» при користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1 , і чи поширюються на нього наслідки у разі порушення цих вимог, що передбачені Статутом Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер»?
4. Чи зобов`язаний ОСОБА_1 сплачувати внески за користування гаражним боксом № НОМЕР_1 на автостоянці «Жокей», що передбачено Статутом Об`єднанням кооперативних автостоянок «Дублер», що передбачено п. 7.5 Статуту?
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача про роз`яснення рішення у справі відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, 07 листопада 2025 року апелянт подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Крім того, апелянт просив вирішити питання про стягнення судових витрат.
Відзивів на апеляційну скаргу протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання, призначене на 23 квітня 2026 року, з`явився представник відповідача Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» - Зінов`єв Д.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив апеляційний суд її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи належним чином повідомлялися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надавали.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення та відсутність підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення рішення, зазначив, що відповідно до ст. 271 ЦПК України роз`ясненню підлягає лише таке судове рішення, зміст резолютивної частини якого є незрозумілим та ускладнює його виконання, при цьому роз`яснення не може змінювати зміст рішення, стосуватися його мотивів, нових обставин чи питань, які не були предметом судового розгляду; резолютивна частина рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 січня 2025 року є чіткою, зрозумілою та не допускає кількох варіантів тлумачення; заявником не надано доказів наявності труднощів при виконанні рішення в частині зобов`язання усунути перешкоди у користуванні гаражним боксом; поставлені у заяві питання фактично стосуються порядку доступу до гаражного боксу, застосування положень статуту та внутрішніх документів кооперативу, статусу позивача, обов`язку сплати внесків та інших правовідносин, які не входили до предмета доказування у справі та не вирішувалися судом при ухваленні рішення; посилання відповідача на наявність у позивача заборгованості зі сплати внесків не є підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, а відповідні вимоги можуть бути заявлені в окремому порядку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення з огляду на таке:
Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.
Відповідно до ст. 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
У п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення в цивільній справі" N 14 від 18.12.2009 р. зазначено, що відповідно до ст. 221 ЦПК України (2001 р.) слідує, що роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.
За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення постановленого рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.
Стаття 271 ЦПК України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.
Також, виходячи із системного тлумачення положень статті 271 ЦПК України, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не погоджується, наприклад, із мотиваціює судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане цим Кодексом.
Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.
Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.
В ухвалі Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі N 800/211/16 встановлено таке: «необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Не підлягають роз`ясненню судові рішення, прийняті з процесуальних питань, які не стосуються предмета спору, що виник між сторонами у справі, а лише вказує на ту чи іншу процесуальну дію, прийняту судом у межах наданих йому повноважень. Суд може відмовити у роз`ясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, або у випадку, коли судове рішення не підлягає роз`ясненню. Крім того, відповідно до ст. 221 ЦПК України роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які мають виконуватись як у добровільному порядку, так і примусово. Враховуючи викладене вбачається, що чинне законодавство України не передбачає роз`яснення саме механізму виконання постанови суду, тому суд не вбачає підстав для такого роз`яснення».
Колегія суддів виходить з того, що відповідно до правової природи інституту роз`яснення судового рішення, суд вправі роз`яснювати виключно те судове рішення, зміст якого є незрозумілим або допускає різне тлумачення, без зміни його суті та без вирішення нових питань, які не були предметом судового розгляду.
Законодавством передбачено різні процесуальні механізми реагування на ускладнення, пов`язані з виконанням судових рішень, в той час як процедура роз`яснення судового рішення застосовується лише у випадку, коли формулювання резолютивної частини або мотивів рішення є неясними та потребують уточнення виключно з метою правильного розуміння ухваленого судом рішення. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не має права змінювати його зміст, доповнювати новими висновками або вирішувати питання, які не були предметом розгляду та не вирішувалися судом під час ухвалення рішення по суті спору. 
Також роз`яснення можливе виключно в межах тих правовідносин та вимог, які були предметом судового розгляду.
Як убачається зі змісту заяви про роз`яснення рішення, заявник фактично просить суд надати відповіді щодо порядку реалізації позивачем права користування гаражним боксом, необхідності проходження реєстраційних процедур у кооперативі, отримання пропускних документів, дотримання положень статуту та внутрішніх правил кооперативу, наявності обов`язку зі сплати внесків, а також правового статусу позивача у взаємовідносинах з кооперативом.
Разом із тим зазначені питання не були предметом розгляду у даній справі та не входили до предмета доказування під час вирішення спору по суті. Судом при ухваленні рішення від 08 січня 2025 року вирішувалося питання щодо наявності чи відсутності перешкод у користуванні гаражним боксом № НОМЕР_1 та необхідності їх усунення, тоді як питання членства позивача в кооперативі, порядку вступу до нього, сплати членських внесків, виконання статутних обов`язків чи застосування внутрішніх правил кооперативу предметом судового розгляду не були.
Надання роз`яснень з порушених заявником питань фактично вимагало б від суду надання правової оцінки обставинам та правовідносинам, які не були предметом розгляду у справі, що виходить за межі процедури, передбаченої ст. 271 ЦПК України.
Крім того, у разі виникнення труднощів, пов`язаних із виконанням судового рішення, сторона не позбавлена права звернутися до суду із відповідною заявою в порядку, передбаченому законодавством щодо виконання судових рішень. Водночас такі питання не можуть бути вирішені шляхом подання заяви про роз`яснення судового рішення.
Таким чином, надання роз`яснень щодо порядку користування гаражним боксом, виконання позивачем вимог статуту кооперативу, сплати внесків, проходження реєстраційних процедур та інших пов`язаних із цим питань фактично призвело б до виходу суду за межі процедури роз`яснення судового рішення та до вирішення питань, які не були предметом судового розгляду у цій справі, що суперечило б вимогам цивільного процесуального законодавства.
В даному випадку апеляційний суд дійшов висновку, що судове рішення є чітким, зрозумілим та таким, що не допускає різного тлумачення; обставин, які б утруднювали його виконання, судом не встановлено, а отже воно не підлягає роз`ясненню. У зв`язку з цим відсутні достатні та необхідні правові підстави для задоволення заяви про роз`яснення судового рішення у даній справі.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про роз`яснення рішення, а доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Об`єднання кооперативних автостоянок «Дублер» залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана 

К.П. Приходько