Справа № 950/3811/25
2/950/341/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

22 червня 2026 року        м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р.  В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 151547 від 28.08.2024 у розмірі 33 309 грн 81 коп., яка складається з: 18 750 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 13 758 грн 81 коп. - прострочена заборгованість за процентами; 801 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією; 0 грн 00 коп. - штрафні санкції.
Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.08.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 151547, відповідно до якого відповідачу надано кредит у загальному розмірі 18 750 грн 00 коп., строком на 126 днів, до 01.01.2025, зі сплатою процентів та комісій відповідно до умов договору та графіка платежів.
Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісій, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
06.02.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 06022025, за умовами якого до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги до боржників, визначених у відповідному реєстрі прав вимог, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 151547 від 28.08.2024.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення / виклику сторін, оскільки справа є малозначною, предметом спору є стягнення грошової заборгованості, обсяг доказів є письмовим, а характер спірних правовідносин не потребує проведення судового засідання з викликом сторін.
Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів на підтвердження заперечень. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано, доказів погашення заборгованості, недійсності кредитного договору, відсутності факту отримання коштів або заперечень щодо переходу права вимоги до суду не надано.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявними у ній письмовими доказами.
Судом встановлено, що 28.08.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» як кредитодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладено договір про споживчий кредит № 151547.
Індивідуальна частина договору містить відомості про кредитодавця, позичальника, дату укладення договору, суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, комісії, порядок повернення кредиту та інші істотні умови. Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 750743c3 28.08.2024 о 11:11:21.
З паспорта споживчого кредиту вбачається, що до укладення договору відповідачу було надано стандартизовану інформацію про умови кредитування, зокрема про суму кредиту 18 750 грн 00 коп., строк кредитування 126 днів, спосіб надання кредиту, процентну ставку, комісії, загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором edadd500 28.08.2024 о 11:10:56.
Суд оцінює зазначені документи як належні та допустимі докази укладення кредитного договору, оскільки вони містять істотні умови договору, персональні дані позичальника, відомості про електронне підписання та узгоджені сторонами умови кредитування.
З умов договору судом встановлено, що кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 18 750 грн 00 коп., а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту та комісію за управління і обслуговування кредиту у строки та порядку, визначені договором і графіком платежів.
Відповідно до п. 2.3 індивідуальної частини договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00 % річних, тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 2.4 договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн 00 коп., стандартний тариф - 100 грн 00 коп. Відповідно до п. 2.5 договору комісія за надання кредиту становить 3 750 грн 00 коп. Відповідно до п. 2.6 договору загальний строк кредитування складає 126 днів - з 28.08.2024 до 01.01.2025.
Судом також встановлено факт видачі кредитних коштів. З довідки про переказ коштів убачається, що 28.08.2024 о 11:11 за кредитним договором № 151547 на картку № НОМЕР_1 , зазначену в документах позичальника, здійснено переказ у сумі 15 000 грн 00 коп. зі статусом «прийнято». Крім того, згідно з паспортом споживчого кредиту решта суми кредиту в розмірі 3 750 грн 00 коп. спрямовувалася на погашення комісії за надання кредиту, нарахованої відповідно до п. 2.5 індивідуальної частини договору.
Суд бере до уваги довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 18.01.2026 № 20.1.0.0.0/7-260115/31197-БТ, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , рахунок IBAN НОМЕР_4 .
Зі змісту зазначеної довідки також убачається, що номер телефону НОМЕР_5 був фінансовим номером, на який направлялася інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № НОМЕР_3 за період з 28.08.2024 по 02.09.2024, та знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 .
Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомило, що по рахунку № НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_4 , 28.08.2024 було здійснено зарахування коштів у сумі 15 000 грн 00 коп. До довідки банком додано виписку за відповідним рахунком за період з 28.08.2024 по 02.09.2024.
Суд оцінює довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні ст. 76-78 ЦПК України, оскільки вона надана банківською установою на запит суду, містить відомості щодо належності відповідачу платіжної картки, фінансового номера телефону, а також підтверджує факт зарахування 28.08.2024 грошових коштів у сумі 15 000 грн 00 коп. на рахунок відповідача.
Отже, суд приходить до висновку, що первісний кредитор виконав свій обов`язок щодо надання кредиту, а відповідач набула обов`язку повернути кредит та сплатити передбачені договором платежі.
06.02.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 06022025. Відповідно до умов зазначеного договору клієнт відступає фактору права грошової вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор приймає такі права та передає клієнту грошові кошти на умовах договору.
З витягу з додатку № 1 до договору факторингу - Реєстру прав вимог № 1 - убачається, що серед переданих прав вимоги зазначено право вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за кредитним договором № 151547 від 28.08.2024, із загальною сумою заборгованості 33 309 грн 81 коп., у тому числі 18 750 грн 00 коп. - тіло кредиту, 13 758 грн 81 коп. - проценти, 801 грн 00 коп. - комісія, 0 грн 00 коп. - штрафи / пеня.
Суд оцінює договір факторингу та витяг з реєстру прав вимог як належні та допустимі докази переходу права вимоги до позивача, оскільки зазначені документи ідентифікують первісного кредитора, нового кредитора, боржника, номер та дату кредитного договору, а також розмір переданого права вимоги.
Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 151547 від 28.08.2024 підтверджується, що станом на 01.11.2025 заборгованість відповідача перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» становить 33 309 грн 81 коп., з яких: 18 750 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13 758 грн 81 коп. - прострочена заборгованість за процентами, 801 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією. Виписка містить відмітку про непогашення заборгованості.
Суд бере до уваги зазначену виписку, оскільки вона узгоджується з умовами кредитного договору, даними реєстру прав вимог та розрахунком, викладеним у позовній заяві. Відповідач не подала доказів, які б спростовували зазначений розрахунок, не надала квитанцій про оплату, доказів реструктуризації боргу, припинення зобов`язання або неправильності нарахувань.
Документи щодо професійної правничої допомоги підтверджують, що між позивачем та Адвокатським бюро «Соломко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду щодо представництва інтересів позивача у справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 151547, а також акт прийому-передачі наданих послуг на загальну суму 7 000 грн 00 коп. Разом з тим питання розподілу таких витрат підлягає окремій оцінці судом на предмет їх реальності, необхідності, співмірності та розумності.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначена норма є процесуальною підставою звернення позивача до суду.
За змістом ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Саме тому суд вирішує спір у межах заявленої позивачем вимоги про стягнення 33 309 грн 81 коп. заборгованості та судових витрат.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. За ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, на підставі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів.
Суд застосовує наведені норми, оскільки вирішення спору залежить від встановлення факту укладення договору, факту надання кредиту, факту переходу права вимоги, факту прострочення виконання зобов`язання та розміру заборгованості.
Згідно зі ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи та справи незначної складності. Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом, з урахуванням особливостей відповідної глави; суд може розглядати справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З огляду на ціну позову, характер спору та письмовий характер доказів суд приходить до висновку, що розгляд справи без виклику сторін є обґрунтованим і не порушує прав учасників справи.
Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій / електронній формі, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Зазначені норми застосовуються, оскільки кредитний договір укладено дистанційно в електронній формі, а його зміст зафіксовано в електронних документах, підписаних одноразовими ідентифікаторами.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Стаття 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови, погоджені сторонами, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Суд застосовує зазначені положення, оскільки матеріалами справи підтверджено погодження відповідачем істотних умов кредиту: суми, строку, процентної ставки, комісій, порядку надання та повернення кредиту.
За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа / кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Ці норми безпосередньо регулюють спірні правовідносини, оскільки між сторонами виникли правовідносини за договором споживчого кредиту, укладеним у письмовій електронній формі.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона - боржник - зобов`язана вчинити на користь другої сторони - кредитора - певну дію, зокрема сплатити гроші, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
З огляду на те, що відповідач не виконала грошове зобов`язання у встановлений договором строк, суд застосовує наведені норми як підставу для висновку про наявність порушення зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник є таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Зазначені норми застосовуються, оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання та не довела наявності правових підстав для звільнення від його виконання.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Суд застосовує наведені норми, оскільки позивач обґрунтовує своє право на звернення до суду не первісним кредитуванням, а переходом до нього права вимоги за договором факторингу.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків та оформлена в електронній формі. Стаття 11 цього Закону передбачає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Частина 12 ст. 11 цього Закону встановлює, що електронний договір, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону передбачає можливість підписання електронного правочину електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Суд застосовує ці норми, оскільки договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами, що підтверджує її волевиявлення на укладення договору.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних. За ст. 6 цього Закону накладенням електронного підпису завершується створення електронного документа. Зазначені норми підтверджують допустимість поданих позивачем електронних документів як письмових доказів.
Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій і прийняття усвідомленого рішення щодо укладення договору, а договір про споживчий кредит має містити істотні умови кредитування. Суд враховує, що у матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту та індивідуальна частина договору, що свідчить про надання відповідачу інформації про основні умови кредитування.
Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, відповідно до якого умови та правила, розміщені на сайті кредитора, не можуть вважатися складовою кредитного договору, якщо кредитор не довів, що саме з ними позичальник був ознайомлений та погодився на них під час укладення договору.
Застосовуючи цей висновок до даної справи, суд зазначає, що позивач не обґрунтовує свої вимоги лише загальними правилами, розміщеними на вебсайті. У матеріалах справи наявні індивідуальна частина договору про споживчий кредит, паспорт споживчого кредиту, графік платежів та публічна частина договору, причому індивідуальна частина і паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронними підписами одноразовими ідентифікаторами. Отже, на відміну від правової ситуації, яка була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17, у цій справі істотні умови договору підтверджені підписаними відповідачем електронними документами.
Також суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, щодо правової природи договору факторингу та розмежування факторингу і відступлення права вимоги. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за договором факторингу фінансування здійснюється під відступлення права грошової вимоги.
У даній справі договір факторингу № 06022025 містить умови про фінансування та відступлення фактору права грошової вимоги, а витяг з реєстру прав вимог ідентифікує боржника, кредитний договір та суму заборгованості. Тому суд приходить до висновку, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача належним чином і є належним позивачем у справі.
Окремо суд враховує правові підходи Великої Палати Верховного Суду щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, зокрема викладені у постановах від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, за якими суд має оцінювати не лише факт наявності договору та акта про надання правничої допомоги, але й реальність, необхідність, розумність та співмірність витрат з огляду на складність справи, обсяг виконаної роботи, час, витрачений адвокатом, ціну позову та значення справи для сторін.
Відповідач не подала відзиву на позовну заяву та не надала письмових заперечень. Разом з тим, з метою повного та всебічного розгляду справи суд надає оцінку можливим запереченням, які можуть випливати з характеру спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем виникли договірні правовідносини за договором про споживчий кредит № 151547 від 28.08.2024.
Первісний кредитор виконав свій обов`язок щодо надання кредиту, що підтверджується письмовими доказами у справі.
Відповідач належним чином не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії, унаслідок чого станом на 01.11.2025 утворилася заборгованість у розмірі 33 309 грн 81 коп.
Право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу № 06022025 від 06.02.2025 та відповідного реєстру прав вимог.
Відповідач не надала доказів погашення заборгованості, недійсності договору, неправильності розрахунку, відсутності факту отримання коштів або відсутності правонаступництва позивача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 151547 від 28.08.2024 у розмірі 33 309 грн 81 коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки основні позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Позивач на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надав договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду та акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000 грн 00 коп.
З акта вбачається, що заявлена сума складається з: складання позовної заяви - 5 000 грн 00 коп.; вивчення матеріалів справи - 1 000 грн 00 коп.; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500 грн 00 коп.; підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів - 500 грн 00 коп.
Оцінюючи заявлені витрати, суд враховує: характер справи, її незначну складність, типовість спору про стягнення заборгованості за мікрокредитним договором, розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін, відсутність необхідності участі адвоката у судових засіданнях, обсяг фактично підготовлених процесуальних документів, ціну позову - 33 309 грн 81 коп., а також принципи розумності, співмірності та пропорційності.
Суд не заперечує факту надання позивачу правничої допомоги, однак приходить до висновку, що заявлена сума 7 000 грн 00 коп. є завищеною щодо ціни позову, характеру справи та обсягу виконаної роботи. З урахуванням наведеного суд вважає справедливим, розумним і співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу суму 4 000 грн 00 коп.
Отже, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню - у розмірі 4 000 грн 00 коп.
Керуючись ст. 55, 129 Конституції України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 178, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. 11, 202, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 626-628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077-1079 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про судовий збір», суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково в частині судових витрат на професійну правничу допомогу, а в частині основних позовних вимог - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 34, офіс 333, код ЄДРПОУ 43541163), заборгованість за кредитним договором № 151547 від 28.08.2024 у розмірі 33 309 грн 81 коп., яка складається з: 18 750 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 13 758 грн 81 коп. - заборгованість за процентами; 801 грн 00 коп. - заборгованість за комісією, судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн 00 коп., всього стягнути - 39732,21 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя       Роман БАКЛАНОВ