ЄУН: 336/4174/25
Провадження №: 2/336/209/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2026 року м. Запоріжжя 
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Савеленко О.А., за участі секретаря судового засідання Соколової А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з листопада 2023 року по липень 2024 року перебували в фактичних шлюбних стосунках та жодного дня не проживали однією сім?єю.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якої позивач записаний батьком, а ОСОБА_2 матір?ю .
3 народження донька ОСОБА_4 проживає разом із позивачем за адресою : АДРЕСА_1 .
Мати дитини ОСОБА_2 не бажає проживати в місті Запоріжжі через військові дії, займатися вихованням дитини та приймати участь у її утриманні не має можливості. У вихованні дитини позивачу допомагає бабуся.
Відповідно до Розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 04.02.2025 року N?87р визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з батьком.
Окрім іншого ОСОБА_1 вказав, що встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітньої дочки необхідне йому для призначення соціальних пільг, субсидій, допомоги, тощо.

Процесуальні дії у справі та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі.
03.09.2025 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору та акт обстеження умов проживання. 
Ухвалами суду від 13.01.2026 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду, визнано явку представника Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування обов`язковою.
Ухвалою від 30.04.2026 року витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України всі наявні відомості про перетин державного кордону України громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за останні п`ять років (а.с.100)
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Позивач надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. 
Відповідач повідомлялась у встановленому законом порядку, жодного разу до суду не з`явилась, причини неявки не повідомила, своїм правом на подачу відзиву не скористалась. 
Представник Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району як органу опіки та піклування з приводу рішення щодо доцільності встановлення факту самостійного виховання дитини пояснила, що орган опіки та піклування дійшов такого висновку у зв`язку з тим, що відповідач у переписці з представником органу повідомила, що не бажає виховувати дітей та просила долучити до матеріалів справи скріншоти переписки.
У судовому засіданні були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача у судовому засіданні показала, що дитина з двомісячно віку проживає разом з батьком та своїми дідусем та бабусею, тобто батьками позивача. З того часу мати дитини жодного разу її не відвідала, матеріальної допомоги не надала. Вказала, що син не перешкоджає бачитись дитині з матір`ю. Доглядати за дитиною допомагають дід та баба. 
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що є товаришем позивача, знайомі з 2021 року, були колегами по роботі. З відповідачкою ОСОБА_8 познайомився коли в них народилась дитини, спілкувався з нею декілька разів. Йому відомо, що дитина проживає з батьком, оскільки ОСОБА_9 виїхала в Німеччину. Йому про це стало відомо з соціальних мереж колишньої дівчини. 
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді, керуючись законом, дійшов наступних висновків. 

Встановлені судом обставини та висновки суду. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_10 ? НОМЕР_1 , видане 22 лишня 2024 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис N? 223 (а.с.10)
ОСОБА_11 та ОСОБА_1 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11-12). 
04.02.2025 року головою районної адміністрації ЗМР по Комунарському району визначено місце проживання ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.14).
ОСОБА_12 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20)
Згідно висновку щодо розв`язання спору за позовом про встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком, представником районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, при розгляді цивільної справи N?336/4174/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо встановлення факту одноосібного утримання та виховання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком, вивчено наявні матеріали справи, обстежено житлово-побутові умови за місцем проживання батька та дитини, проведено телефонну бесіду з матір?ю дитини.Встановлено, що батьки дитини проживають окремо, у шлюбі не перебували, з вересня 2024 року дитина залишилась проживати з батьком.
Розпорядженням голови районної адміністрації по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради N?87р від 04.02.2025 року місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 визначено разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає та зареєстрована разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Також разом з ними проживають бабуся по лінії батька) - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дідусь (по лінії батька) - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , прабабуся (по лінії батька)- ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Умови проживання добрі, санітарно гігієнічні норми не порушено, наявні меблі та техніка для комфортного проживання родини. Для дитини створено належні умови для життя та розвитку, забезпечена всім необхідним відповідно віку та потреб.
Мати малолітньої, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання жінки невідоме ( вказувати його в телефонній розмові відмовилась).
Відповідно до листа від 05.08.2025 року спеціалістами відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було здійснено виходи за місцем проживання ОСОБА_2 , 1995 р.н., але потрапити до житлового приміщення не вдалось, на залишені виклики станом на 05.08.2025 року до відділу ніхто не зателефонував та не звернувся.
Відповідно до переписки засобами мобільного зв?язку з спеціалістами відділу Семенова К.О. зазначила, що відповідно до усної домовленістю між нею та батьком дитини ОСОБА_1 , він погодився виховувати доньку самостійно, а у жінки наразі інше життя, надавати матеріальну допомогу на дитину не має можливості, не проти задоволення позову. Також ОСОБА_15 зазначила, що просить її більше у майбутньому не турбувати з даного питання.
Відповідно до листа відділу соціальної роботи по Комунарському району Запорізького міського центру соціальних служб, родина ОСОБА_16 проживає у власній квартирі, умови проживання задовільні, у приміщенні чисто та прибрано.
Враховуючи вищевикладене, думку членів комісії з питань захисту прав дитини, в інтересах малолітньої, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, вважає доцільним встановити факт самостійного утримання та виховання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно інформації наданої державної прикордонною службою України за останні п`ять років стосовно виїздів за межі України ОСОБА_18 , встановлено, що відповідачка 16.10.2022 року виїхала, а 18.11.2022 року повернулась до України і до 15.03.2026 року державний кордон не перетинала (а.с.113).

Нормативне обґрунтування та висновки суду.
Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України сім`я передбачено, що дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої–четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Зазначена норма права дає підстави для висновку про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один з батьків проживає окремо від дитини, він повинен здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
З настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються відповідними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або у певному обсязі припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, з огляду на які обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені тільки актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один з батьків самостійно їх виконує ( пункти 73–74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, провадження № 14-132цс23).
Норми СК України не встановлюють підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само, як визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість повної відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Звертаючись до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просив суд встановити факт самостійного виховання малолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , посилаючись на те, що матір не бажає приймати участь у вихованні дитини та її утриманні. 
Судом на підставі досліджених доказів, встановлено, що матір не виконує свої обов`язки стосовно дитини. 
Доведення факту самостійного виховання дитини батьком пов`язане із встановленням обставин щодо невиконання матір?ю батьківських обов`язків стосовно дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством України не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема, від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини, зокрема у справах про позбавлення батьківських прав. 
Такі вимоги позивачем не заявлені. 
За таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. 
Керуючись ст.ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування про встановлення факту одноосібного виховання та утримання дитини батьком - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 15.06.2026 року. 

Суддя О.А. Савеленко

01.06.26