Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 704/454/26
18 червня 2026 р. м. Тальне 
Тальнівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді: Дьяченка Д.О.
з участю секретаря судового засідання: Табачківської М.М. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 63859 грн. 76 коп. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2662 грн. 40 коп. судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.05.2024 року між ТОВ “Укр кредит фінанс” і фізичною особою, якою є – ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1390-1382. Даний договір було укладено відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 20 000,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період* – 14 днів; - комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; Пільгова % ставка – 1,20 % в день; знижена % ставка – 1,20 % в день; стандартна % ставка – 1,50 % в день. Позивач (через партнера АТ КБ «Приватбанк» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Натомість відповідач всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. 
Станом на 17.02.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 63 859,76 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом – 13 663,96 гривень, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 50 195,80 гривень.
Оскільки добровільно відповідач заборгованість не погашає, то позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 15.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник відповідача Пузін Д.М. звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів в якому просив суд зобов`язати позивача ТОВ «Укр кредит фінанс» на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України надати для дослідження під час судового розгляду оригінали електронних та письмових доказів, копії яких долучені та не долучені до матеріалів справи, а саме: електронний варіант письмового доказу: - Кредитний договір № 1390-1382 від 03.05.2024 з Додатками, укладений між Відповідачкою та ТОВ «Укр кредит фінанс», оформлений відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг; електронний варіант письмового доказу: - Паспорти споживчого кредиту за основним договором та додатковою угодою, оформлені відповідно до вимог ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг; оригінал письмового доказу - Платіжна інструкція від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів на рахунок позичальника у розмірі 20000 грн, оформлена відповідно до вимог НБУ; оригінал письмового доказу - Договір про організацію переказу грошових коштів, укладений між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Укр кредит фінанс» з Додатками. Вивчивши дане клопотання суд дійшов висновку, що воно є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в ньому не зазначено про вжиті представником відповідача заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Також суд зазначає, що дані вимоги пор витребування були продублювані представником позивача у відзиві на позовну заяву, що не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України. 
29.04.2026 представник відповідача Пузін Д.М. надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 , - кредитний договір № 1390-1382 від 03.05.2024 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в електронному вигляді не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала. Матеріали справи містять копію договору № 1390-1382 від 03.05.2024, де позивачем зазначено, що його підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачці. Звертає увагу суду, що у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (справа № 757/16602/17-ц від 03.04.2019 р., справа № 373/2054/16-ц від 23.01.2019 р. та інші) підкреслюється, що кредитодавець повинен довести, яким чином було здійснено волевиявлення позичальника та чи відповідає воно вимогам Закону, зокрема Закону України "Про електронну комерцію". Суд зазначає, що тягар доказування факту укладення договору та дійсної волі сторони покладається на кредитодавця, якщо позичальник заперечує ці обставини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України: "Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом." Таким чином, якщо Відповідач заперечує факт укладення договору (наприклад, стверджує, що він не підписував його, або одноразовий ідентифікатор був використаний без його волі), то саме фінансова установа (Позивач), який стверджує про укладення договору та вимагає виконання зобов`язань за ним, повинен довести, що: договір був укладений; він відповідає вимогам закону (зокрема, щодо форми) та волевиявлення особи, яка уклала договір, було справжнім. В позовній заяві Позивач стверджує, що 03.05.2024 між Відповідачкою та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» було укладено кредитний договір № 1390-1382. Також, на підставі якого Відповідачем отримано грошові кошти в сумі 20000 грн строком на 300 днів. за допомогою одноразового ідентифікатора. Однак Позивачем до Позовної заяви не додано доказів про те, що особа була належним чином ідентифікована під час реєстрації в системі фінансової установи (наприклад, через BankID, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту), що допомогло б встановити, що саме ця особа створила обліковий запис, з якого відбувалося подальше укладення договору. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договорів. Також відсутні дані щодо місячного доходу відповідачки, що свідчить про те, що позикодавець не впевнився в платоспроможності позичальника перед наданням кредиту. Наступним немалозначним фактом є те, що в укладеному договорі вказано, що з боку позикодавця він підписаний за допомогою ЕЦП (КЕП), проте перевіркою наданого файлу через систему Центрального засвідчувального органу https://czo.gov.ua встановлено відсутність накладених електронних підписів. Тож кредитний договір № 1390-1382 від 03.05.2024 та додаткова угода до нього не узгоджені сторонами взагалі. Позивач не надав до суду електронного варіанту договору, який мав би містити електронні підписи. В матеріалах справи також відсутні обидва паспорти споживчого кредиту за основним договором та за додатковою угодою до нього. Сама платіжна інструкція від АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів відсутня. А довідка та електронна квитанція не є належним доказом. А отже відсутні підтвердження виникнення взагалі правовідносин між відповідачкою та ТОВ «Укр кредит фінанс». Оскільки належних доказів надання та використання грошових коштів відповідачкою позивач не надав, то він вважає позовні вимоги недоведеними.
Відповідь на відзив до суду не надходила.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.05.2024 року між ТОВ “Укр кредит фінанс” і ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1390-1382. 
Даний договір було укладено відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua) та підписаний шляхом введення одноразового ідентифікатора. 
Також судом встановлено, що відповідачем відповідно до правил надання споживчих кредитів, було заповнено заявку на отримання кредиту на вказаному сайті та вказано всі дані про себе, які були необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту. 
Відповідно до довідки ТОВ “Укр кредит фінанс” про перерахування суми кредиту №1390-1382 від 03.05.2024 ОСОБА_1 було кошти в сумі 20 000 грн. на картку НОМЕР_1 . 
Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем надано достатні докази укладення договору, а також перерахунку коштів відповідачу.
Суд критично ставиться до заперечень представника відповідача щодо неналежності доказів про перерахування відповідачці кредитних коштів на її рахунок, оскільки позивачем надано докази такого перерахунку, а відповідач, як особа, якій належать рахунок не надала жодного доказу про ненадходження таких коштів на її рахунки, натомість представник відповідачки у відзиві на позов заперечив проти розкриття банківської таємниці стосовно відповідачки. Крім того, суд зазначає, що незважаючи на заперечення відповідача щодо укладення договору від її імені та отримання коштів, відповідач не зверталася до правоохоронних органів із заявою щодо вчинення відносно неї шахрайства та не оскаржувала правомірності укладення кредитного договору. 
Щодо розміру заборгованості, суд дійшов наступних висновків:
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1390-1382 від 03.05.2024 ОСОБА_1 станом на 17.02.2026 р. має заборгованість у розмірі 63859.76 грн., що складається з: основний борг - 13663 грн.96 коп.; залишок відсотків - 50195 грн. 80 коп.. 
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі по оплаті судового збору в розмірі 2662 грн. 40 коп.
На підставі ст. 1, 3, 526, 530, 626, 628, 1048-1049 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 191, 247, 259, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за кредитним договором №1390-1382 від 03.05.2024 р., в розмірі 63 859,76 гривень, з яких: - прострочена заборгованість за кредитом – 13 663,96 гривень; - прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 50 195,80 гривень;.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Дьяченко