ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Одеса	Справа № 924/180/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

представників сторін у справі у судове засідання не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги: 
- Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
- Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12»
на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025, суддя суду першої інстанції Петренко Н.Д., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 04.12.2025
по справі №924/180/25
за позовом: Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12»
про стягнення 9 448 582,04 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
18.02.2025 Чорноморська міська рада Одеського району Одеської області звернулася до Господарського суду Хмельницької області з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12», в якій просила стягнути з ОК «ЖБК «Парус 12» на користь позивача безпідставно збережені кошти в зв`язку з несплатою пайової участі у розвитку інфраструктури при будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга І, Пусковий комплекс №2, Загальною площею приміщень 5337,5 кв. м в сумі 2 166 811,50 грн, інфляційні витрати 249 921,46 грн, три відсотка річних 59 676,12 грн, а усього разом 2 476 409,08 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі у розвитку інфраструктури громади та безпідставне збереження відповідачем у себе коштів, які б мали надійти позивачу.
Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2025 справу №924/180/25 направлено за виключною підсудністю до Господарського суду Одеської області.
01.09.2025 на адресу Господарського суду Одеської області надійшло клопотання відповідача по справі - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про об`єднання справ в одне провадження, в якому відповідач просив постановити ухвалу, якою об`єднати в одне провадження зі справою №924/180/25 за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення 2 476 409,08 грн. безпідставно збережених коштів, інфляційних втрат, 3% річних, справи: 
- № 924/142/25 за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення 1 875 735 грн. безпідставно збережених коштів, інфляційних втрат, 3% річних;
- № 924/178/25 за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення 2 485 270 грн безпідставно збережених коштів, інфляційних втрат, 3% річних; 
- № 924/185/25 за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення 1 630 096,02 грн. безпідставно збережених коштів, інфляційних втрат, 3% річних; та здійснювати розгляд об`єднаної справи в рамках справи № 924/180/25.
Ухвалою Господарського суду Одеської області в складі судді Петренко Н.Д. від 10.09.2025 клопотання відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про об`єднання справ в одне провадження у справі № 924/180/25 – задоволено. Об`єднано в одне провадження справи №924/178/25, №924/185/25, 924/142/25 за позовом Чорноморською міською радою Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення безпідставно збережених коштів у зв`язку з несплатою пайової участі у розвитку інфраструктури при будівництві житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга І, пускові комплекси №1-4 в загальній сумі 4 829 040,83 грн, інфляційних витрат - 1 792 669,42 грн, три відсотка річних 350462,71 грн зі справою №924/180/25, що розглядається Господарським судом Одеської області, з присвоєнням об`єднаній справі №924/180/25.
Таким чином, після об`єднання справ в одне провадження загальний розмір позовних вимог становить 9 448 581,74 грн. і складається з: 
1) безпідставно збережених коштів – 6 995 852,03 грн; 
2) інфляційних витрат – 2 042 590,88 грн;
3) 3% річних – 410 138,83 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 позовні вимоги Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення 9 448 582,04 грн – задоволено частково; стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 2 392 239,34 грн, з яких: 1 582 309,61 грн – безпідставно збережені кошти; 676 656,34 грн - інфляційні витрати; 133 273,39 грн - 3% річних; стягнуто з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області витрати по сплаті судового збору в розмірі 28 258,32 грн; в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Приймаючи рішення в частині стягнення основного боргу, суд першої інстанції керувався Положенням про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади, затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.09.2009 № 996.
Суд першої інстанції вказав, що з огляду на Положення, загальна сума пайової участі має складати 2 174 724,34 грн. Однак, суд врахував, що відповідач вже сплатив на користь позивача 592 414,73 грн, тому сума безпідставно набутих коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1 582 309,61 грн.
В той же час доводи сторони відповідача щодо того, що, придбавши обладнання для систем водовідведення вартістю 2 990 273,97 грн, відповідач, фактично, перевиконав свій обов`язок щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чорноморськ, де він здійснює будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга 1, суд першої інстанції відхилив, оскільки згідно з п. 4 ч. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Крім того, з огляду на порушення виконання зобов`язань з оплати пайової участі, суд першої інстанції нарахував інфляційні втрати та 3% річних з врахуванням суми основного зобов`язання.

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25.
Позивач вказав, що при розрахунку суми пайової участі не може бути використано Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади, затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.09.2009 № 996, оскільки таке Положення застосовується у випадку укладення договору про пайову участь. Договір між Чорноморською міською радою Одеського району Одеської області та забудовником укладений не був.
Позивач зазначив, що замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.
Об`єктами по даній справі є нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Лазурна 2-Б (І, ІІ, ІІІ, IV черги). Житловий будинок містить як квартири, так і допоміжні та нежитлові приміщення. Допоміжні та нежитлові приміщення не становлять окремий об`єкт будівництва. Тому врахована має бути як житлова, так і не житлова площа будівництва.
Позивач вважає, що він надав вірний розрахунок, використовуючи показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України.
Керуючись викладеним вище, позивач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18 листопада 2025 по справі № 916/180/25 у частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області у повному обсязі.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25.
Відповідач вказав, що ним було придбано за свій рахунок та забезпечено встановлення поза межами будівельного майданчику спеціального обладнання комплексів затримання відходів на базі решіток грабельних марки РКЕ-1112, пресів шнекових ПГВЕ-2013, яке було встановлено на каналізаційній насосній станції, яка є власністю територіальної громади м. Чорноморська, на загальну суму 2 990 273,97 грн. В подальшому згідно Акту прийняття та введення в експлуатацію комплексів затримання відходів зазначене обладнання було змонтоване на системі водовідведення м. Чорноморськ, введене в експлуатацію та абсолютно безоплатно було передано від ОК «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» комунальному підприємству «Чорноморськводоканал».
На переконання відповідача, він ще до набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" №132-ІХ, а саме – у 2019 році фактично сплатив пайовий внесок, пов`язаний із будівництвом житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга 1. Відповідно, вартість таких робіт і їх результатів, що передані на користь міської громади, має бути зарахована в якості сплаченого пайового внеску.
Відповідач вказує, шо він фактично перевиконав свій обов`язок щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чорноморськ, де він здійснює будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга 1.
Відповідач також вказав, що оскільки на момент звернення з позовом договір пайової участі не укладений, а тому відсутній належним чином визначений розмір пайової участі та строк виконання не встановлений, то можна зробити висновок, що грошове зобов`язання між сторонами не виникло, а тому відсутнє прострочення платежу і відповідно застосування ст. 625 ЦК є юридично неможливим.
Відповідач зазначив, що судом першої інстанції не було надано жодної оцінки доказам, поданим відповідачем, щодо купівлі вартісного обладнання, яке стало частиною інженерної інфраструктури міста Чорноморська, його безкоштовної передачі територіальній громаді та використання цього обладнання містом вже протягом 6! років, тобто залишились без уваги доводи про фактичне виконання зобов`язання. В рішенні не наведено мотивів, з яких такі докази відхилені або визнані юридично незначущими.
Керуючись викладеним вище, відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 у справі №924/180/25 про стягнення безпідставно збережених коштів, інфляційних втрат, 3% річних та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Короткий зміст відзивів на апеляційні скарги.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» надійшов відзив на апеляційну скаргу Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25.
Відповідач вказав, що Законом №132-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", на підставі якого позивачем виконано розрахунок, не врегульовано, за який період нараховується плата і за який період застосовується показник опосередкованої вартості спорудження житла.
Відповідач також зазначив, що позивачем здійснено розрахунок пайового внеску виходячи із загальної площі будівництва, а не із розміру житлової площі будівництва, хоча, зазначений вище Наказ Міністерства розвитку громад, території та інфраструктури України від 02.11.2023 №1010, визначає показники опосередкованої вартості спорудження саме житла, а площа квартир у житловому будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга 1 є меншою від загальної площі будинку.
Відповідач вказав, що на день набрання чинності Законом №132-IX (17.10.2019), так і станом на сьогоднішній день, є чинним рішення виконавчого комітету Іллічівської (Чорноморської) міської ради від 24.09.2009 №996 «Про затвердження Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади». Згідно п. 2.2 Положення про пайову участь за базовий відсоток відрахувань від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування прийнято 3 відсотки для житлових будинків. Враховуючи обсяг інвестицій, відповідно до загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкта містобудування застосовується коефіцієнт, який при обсягу інвестицій від 5 до 25 млн. грн визначено у розмірі 0,8.
На думку відповідача, розрахунок загальної суми пайової участі у розвитку інфраструктури міста, здійснений судом першої інстанції на підставі Положення, є законним і обґрунтованим.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить залишити рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 у справі №924/180/25 в частині визначення розміру пайової участі Відповідача у розвитку мереж міста Чорноморська без змін, а апеляційну скаргу представника Позивача без задоволення.

До Південно-західного апеляційного господарського від Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25.
Позивач вказує, що стягнення безпідставно збережених коштів у даній справі відбувається на підставі Розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 20 вересня 2019 року № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», які передбачають, що пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
На думку позивача, вірним є те, що суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо того, що, придбавши обладнання для систем водовідведення вартістю 2 990 273,97 грн, відповідач, фактично, перевиконав свій обов`язок щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чорноморськ.
Керуючись викладеним вище, позивач просить:
- задовольнити апеляційну скаргу Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області;
- скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18 листопада 2025 по справі № 916/180/25 у частині відмови у задоволенні позову;
- ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області у повному обсязі;
- відмовити у задоволенні апеляційної скарги Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12».

Письмові пояснення, подані з пропуском строку.
23.06.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» надійшли додаткові письмові пояснення по справі, які фактично є доповненням до апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 було складено та підписано 04.12.2025, тому крайній строк на його оскарження припадав на 24.12.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У даному випадку, відповідач не звертався з клопотанням про поновлення строку на подачу додаткових пояснень, які по суті є доповненням до апеляційної скарги, тому такі пояснення були подані з пропуском строку, встановленого законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на викладене вище, колегія суддів залишає додаткові пояснення відповідача без розгляду.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №924/180/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №924/180/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №924/180/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/180/25.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 30.01.2026; призначено справу №924/180/25 до розгляду на 19.02.2026 о 10:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 - залишено без руху; встановлено Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі, встановленому законом – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12», до якої були додані докази сплати судового збору у розмірі, встановленому законом. Таким чином недоліки апеляційної скарги були усунуті належним чином.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 12.02.2026; об`єднано апеляційні скарги Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» в одне провадження для сумісного розгляду у судовому засіданні 19.02.2026 о 10:30.
19.02.2025 у судовому засіданні прийняв участь представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» - адвокат Сафоніков А.П.
19.02.2026 під час судового засідання стався технічний збій сервісу відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим продовження судового засідання було неможливим.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2026 вирішено розглянути справу №924/180/25 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; призначено справу №924/180/25 до розгляду на 26.03.2026 о 12:00.
26.03.2026 у судовому засіданні прийняв участь представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» - адвокат Сафоніков А.П.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №924/180/25 до 07.05.2026 о 10:30 год.; доручено Господарському суду Хмельницької області невідкладно надіслати матеріали справи №924/954/24 за позовом Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення безпідставно збережених коштів на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
14.04.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Господарського суду Хмельницької області надійшли матеріали справи №924/954/24.
07.05.2026 представники учасників справи у судове засідання не з`явилися
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю за станом здоров`я представник відповідача адвокат Сафоніков А.П. не зможе брати участь у судовому засіданні.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 відкладено розгляд справи №924/180/25 на 01.06.2026 о 14:30; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: місто Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі засідань № 7, 3-й поверх; явка представників учасників у справі не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
01.06.2026 представники учасників справи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2026, якою відкладено розгляд справи №924/180/25 на 01.06.2026 о 14:30, була отримана в електронному кабінеті позивачем – 07.05.2026, відповідачем – 07.05.2026.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю за станом здоров`я представник відповідача адвокат Сафоніков А.П. не зможе брати участь у судовому засіданні.
Крім того, до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про відкладення розгляду справи, яке обгрунтовано тим, що представник приймає участь в іншому судовому засіданні по справі №501/2935/25.
Колегія суддів відмовила у задоволенні даних клопотання ухвалою у протокольній формі з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 11, 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
Так, згідно з частинами 1 та 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі "Цихановський проти України" (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ "Смірнова проти України" (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), "Карнаушенко проти України" (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).
Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, згідно з яким якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.
Отже, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-от неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення; при цьому не повинно створюватися умов, за яких будуть порушені процесуальні строки розгляду справи.
У даному випадку, представники позивача та відповідача були повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача тричі не з`являвся у судове засідання по даній справі, а саме 26.03.2026, 07.05.2026 та 01.06.2026, хоча кожного разу повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань належним чином.
В свою чергу, представник відповідача вдруге не з`явився у судове засідання по даній справі, а саме 07.05.2026 та 01.06.2026, хоча кожного разу повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань належним чином.
Таким чином, враховуючи те, що представники позивача та відповідача були належним чином повідомлені про дату, час, місце проведення судового засідання та повторно не з`явилися у судове засідання, то розгляд справи може відбутися в порядку п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України за їх відсутності незалежно від причин неявки, що свідчить про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.
Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 01.06.2026, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційні скарги - Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25, до суду не повідомлялося.
Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційних скарг Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області та Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін у справі, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність зазначених представників у даному випадку не повинно заважати здійсненню правосуддя.

Фактичні обставини, встановлені судом.
20.05.2016 між ТОВ "Іллічівськміськбуд" та ОК «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» було укладено Договір оренди землі №1, відповідно до якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку у розмірі 1,8968 га для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. 1 Травня кут вул. Паркової.
23.03.2017 року комунальним підприємством "Чорноморськводоканал" було видано Товариству з обмеженою відповідальністю "Іллічівськміськбуд" Технічні умови №74 на водопостачання та водовідведення п`ятого мікрорайону (вул. Лазурна, вул. Паркова, вул. 1-го Травня), копії технічних умов додаються. За цими технічними умовами, зокрема, передбачено монтаж системи водовідведення на вказаних вулицях, зокрема відповідно до п. 7 Технічних умов, необхідно було придбати на ГНКС по вул. Паркова, 23 обладнання решіток з конвеєром та промивочним пресом. 13.03.2019 листом за №392/01 комунального підприємства "Чорноморськводоканал", ОК ЖБК "Парус 12" було погоджено виконання саме відповідачем вказаних вище технічних умов №74 замість ТОВ "Іллічівськміськбуд". На виконання вказаних Технічних умов №74, відповідач уклав із ТОВ "АКВА-БІГ" Договір №39 від 07.12.2017, предметом якого була купівля обладнання для систем водовідведення.
Відповідачем ОК “ЖБК “Парус 12” здійснено будівництво об`єкта за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б - нове будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями:
- Будівельно-кошторисною документацією (Договірна ціна, Локальний кошторис, Підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису, копії яких були надані позивачу раніше і надаються суду разом із відзивом) на будівництво 1-черги нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованоприбудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б Пусковий комплекс №1, будівництво розпочато 01.04.2019 та завершено 30.06.2023, загальна площа будівництва – 5 356,6 м2, загальна вартість витрат (інвестицій) на таке будівництво в розмірі 20 668 967,99 грн. Сертифікат про прийняття об`єкту в експлуатацію датується 30.01.2024.
- Будівельно-кошторисною документацією (Договірна ціна, Локальний кошторис, Підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису, копії яких були надані позивачу раніше і надаються суду разом із відзивом) на будівництво 1-черги нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б Пусковий комплекс №2, будівництво розпочато 12.04.2019 та завершено 15.06.2023, загальна площа будівництва – 5 337,5 м2, загальна вартість витрат (інвестицій) на таке будівництво в розмірі 20 576 652,86 грн. Сертифікат про прийняття об`єкту в експлуатацію датується 30.01.2024.
- Будівельно-кошторисною документацією (Договірна ціна, Локальний кошторис, Підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису, копії яких були надані позивачу раніше і надаються суду разом із відзивом) на будівництво 1-черги нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б Пусковий комплекс №3, будівництво розпочато 12.04.2019 та завершено 01.04.2021, загальна площа будівництва – 5 624,9 м2, загальна вартість витрат (інвестицій) на таке будівництво в розмірі 24 683 946,72 грн. Сертифікат про прийняття об`єкту в експлуатацію датується 23.12.2021.
- Будівельно-кошторисною документацією (Договірна ціна, Локальний кошторис, Підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису, копії яких були надані позивачу раніше і надаються суду разом із відзивом) на будівництво 1-черги нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б Пусковий комплекс №4, будівництво розпочато 12.04.2019 та завершено 25.10.2021, загальна площа будівництва – 5 579 м2, загальна вартість витрат (інвестицій) на таке будівництво в розмірі 24 683 946,72 грн. Сертифікат про прийняття об`єкту в експлуатацію датується 23.12.2021.
Відповідач до виконавчих органів Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області не звертався та договорів пайової участі у розвитку інфраструктури не укладав, та пайову участь у розвитку інфраструктури не сплачував.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям у відповідній частині нового рішення про задоволення позову, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI).
За статтею 1 Закону № 3038-VI (станом на виникнення спірних правовідносин) замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: прогнозування розвитку територій; забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, транспортних, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; проведення моніторингу забудови; ведення містобудівного кадастру; здійснення контролю у сфері містобудування.
Колегія суддів зазначає, що станом на дату початку будівництва була чинною стаття 40 Закону №3038-VI, відповідно до частини другої якої замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (частина третя статті 40 Закону № 3038-VI у вказаній редакції).
Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (норми частини п`ятої статті 40 Закону № 3038-VI у вказаній редакції).
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (норми частини дев`ятої статті 40 Закону № 3038-VI у вказаній редакції).
Зі змісту статті 40 Закону № 3038-VI (у вказаній редакції) вбачається, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.
Аналогічні за змістом висновки були викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 911/594/18, від 22.08.2018 у справі № 339/388/16-ц, від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20.
За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
Разом з тим 01.01.2020 набули чинності норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX (далі - Закон № 132-IX), якими статтю 40 Закону № 3038-VI виключено.
В постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду по справі 910/9548/21 від 20.07.2022 зазначено: "що законодавцем під час внесення змін до Закону № 3038-VI (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону № 132-IX) було чітко визначено підстави та порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту щодо об`єктів, будівництво яких було розпочато до внесення законодавчих змін, а саме:
- договори пайової участі, укладені до 01.01.2020 на підставі вимог статті 40 Закону № 3038-VI, залишались дійсними та підлягали до їх повного виконання і після виключення вказаної статті (абзац перший пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX). Тобто істотні умови, зокрема щодо розміру пайової участі, строку сплати пайової участі, відповідальності сторін, які відповідно до закону підлягали врегулюванню у таких договорах, залишались незмінними;
- якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені та оскільки з 01.01.2020 встановлений статтею 40 Закону № 3038-VI обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі, як і обов`язок щодо укладення відповідного договору, перестав існувати, тому законодавцем було визначено нормативне регулювання таких правовідносин прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX. Зокрема абзацом 2 пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено розмір та порядок пайової участі замовників будівництва.
Отже, розмір та порядок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту без відповідної вказівки у законі не можуть по-новому визначатись нормами абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, якщо відповідні істотні умови були визначені укладеним до 01.01.2020 договором про пайову участь, який згідно абзацу першого вказаного пункту Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX є дійсним та продовжує свою дію до моменту його повного виконання.
Наведене свідчить про те, що норми абзацу першого та другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.
Таким чином, касаційний суд вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що передбачений у абзаці другому пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX обов`язок замовників будівництва протягом 2020 року перерахувати пайову участь до відповідних місцевих бюджетів стосується лише тих випадків, коли із цими замовниками були укладені відповідні договори про сплату пайової участі до 1 січня 2020 року.
Так, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:
1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):
для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;
для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;
2) пайова участь не сплачується у разі будівництва:
об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів;
будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;
будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла;
індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;
об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів;
об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури;
об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;
об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів;
об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу);
об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до будівель промислових;
об`єктів, які згідно з державним класифікатором будівель та споруд належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції);
3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;
4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;
5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;
6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.
Зі змісту наведених норм вбачається, що передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:
(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Тож у вказаних двох випадках, ураховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:
- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;
- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.
Відтак колегія суддів Касаційного господарського суду вважає, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абзацом другим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію".
Такі висновки Верховного Суду у цій справі відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01.01.2020 та добросовісно виконав встановлений законом (статтею 40 Закону № 3038-VI) обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво у попередні роки до 01.01.2020, але до цієї дати такого обов`язку не виконав. 
Отже, приймаючи до уваги вищевказані правові позиції Верховного Суду, колегія суддів вважає доведеними обставини щодо наявності обов`язку відповідача щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту).
Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що початок будівництва припадав на 01.04.2019 (Пусковий комплекс №1) та 12.04.2019 (Пускові комплекси №2, №3, №4), тобто у період, коли у замовника будівництва існував обов`язок перерахувати пайову участь на підставі договору, укладеного з органом місцевого самоврядування. Однак, відповідач такий договір не уклав.
Враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до спірних правовідносин підлягали застосуванню положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX.
Таким чином, ОК «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» як замовник будівництва на підставі пп.3 п.2 розд.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» був зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта (в нашому випадку після набрання законної сили відповідними положеннями Закону № 132-IX законної сили), тобто до 16.01.2020 включно, звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єктів будівництва. В свою чергу, Рада протягом 15 робочих днів з дня отримання документів від ОК «ЖБК «Парус 12», тобто до 06.02.2020, мала б надати замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва.
Між тим, названа процедура дотримана не була з вини відповідача.
При цьому суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що не сплативши пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чорноморська, відповідач безпідставно зберіг у себе кошти, які мали б надійти позивачу, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача таких коштів на підставі 1212 ЦК України.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Колегія суддів зауважує, що потрібно відрізняти зміст зобов`язання, до якого у даному випадку входить обов`язок замовника будівництва, перерахувати грошові кошти на виконання акту цивільного законодавства (пп.1 п.2 розд.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні»), від строку його виконання (згідно з пп.4 п.2 розд.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію).
Враховуючи те, що на момент початку будівництва 01.04.2019 та 12.04.2019, обов`язок з оплати пайової участі був пов`язаний саме з укладенням договору на пайову участь, враховуючи, що такий договір не було укладено, відповідний обов`язок відповідача випливав безпосередньо з пп.1 п.2 розд.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».
Як було встановлено вище, в разі дотримання відповідачем процедури, передбаченої положеннями Закону № 132-IX, щодо звернення до органу місцевого самоврядування з заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єктів будівництва, відповідний строк мав бути наданий до 06.02.2020.
Таким чином, грошове зобов`язання ОК «ЖБК «Парус 12» з оплати пайової участі по всім чотирьом пусковим комплексам виникло ще 06.02.2020, натомість виконання зобов`язання (безпосередня сплата пайової участі) мало бути здійснено до прийняття відповідних об`єктів будівництва в експлуатацію, тобто по пусковому комплексу № 1 до 30.01.2024, по пусковому комплексу № 2 до 30.01.2024, по пусковому комплексу № 3 до 23.12.2021, по пусковому комплексу № 4 до 23.12.2021.
Ввівши у 2021 та 2024 роках відповідно об?єкти будівництва ОК «ЖБК «Парус 12» в експлуатацію до теперішнього часу не сплатило жодних коштів з метою виконання зобов`язань, передбачених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».
Згідно із приписами ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОК «ЖБК «Парус 12», не виконавши існуючий у нього обов`язок зі сплати пайового внеску, фактично зберіг у себе за рахунок Ради без достатньої правової підстави грошові кошти у вигляді пайової участі в розвитку інфраструктури громади. Вказані кошти підлягають поверненню за правилами ст.1212 ЦК України.
Відповідно до висновку, наведеного у п.84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 по справі № 910/3831/22, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
З огляду на викладене вище, ОК «ЖБК «Парус 12» у строк до 23.12.2021 по пусковим комплексам №3, №4 та у строк до 30.01.2024 по пусковим комплексам №1, №2 мало сплатити на рахунок Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області грошові кошти у вигляді пайової участі в розвитку інфраструктури громади, а після 23.12.2021 та 30.01.2024 відповідно зобов`язання з оплати пайової участі є простроченим.
Ці дати є визначальними в контексті моменту, з якого кошти вважаються безпідставно збереженими, та можуть бути стягнуті на підставі ст. 1212 ЦК України, проте ніяк не впливає на розмір самих зобов`язань, які, як вже вказано вище, виникли в 2020 році.
Визначаючи розмір пайової участі, яку безпідставно зберіг відповідач, колегія суддів керується наступним.
В постанові Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23 зазначено наступне:
« 8.49. Однак, застосування позивачем при здійсненні розрахунку розміру пайової участі на підставі нормативів, які не діяли станом на момент виникнення у відповідача обов`язку на його сплату, прямо суперечить статті 5 ЦК України.
8.50. Адже, станом на момент виникнення між сторонами спірних відносин за приписами підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ було чітко визначено, що пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
8.51. Відтак, пайовий внесок замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту має розраховуватися саме на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у замовника будівництва обов`язку щодо сплати пайового внеску, а не на той момент, коли орган місцевого самоврядування дізнався про його несплату замовником, оскільки одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною другою статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.»
Крім того, у постанові від 22.09.2021 у справі № 904/2258/20 Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що розмір пайового внеску може бути розрахований на підставі нормативно-правових актів, чинних на момент виникнення у відповідача обов`язку щодо сплати пайового внеску.
Тому посилання позивача на необхідність розрахунку розміру пайової участі станом на момент прийняття об`єктів в експлуатацію не приймається колегією суддів до уваги, оскільки такі доводи суперечать нормам законодавств та сталій судовій практиці.
Як було встановлено вище, у випадку своєчасного звернення відповідача з заявою про розрахунок розміру пайової участі, обов`язок зі сплати пайового внеску у відповідача виник саме 06.02.2020 та саме станом на цю дату слід розраховувати розмір пайового внеску.
У період з 01.01.2020 (дата від якої відповідач мав би звернутися з заявою про розрахунок розміру пайової участі) до 06.02.2020 (період до якого Рада мала б надати розрахунок ОК «ЖБК «Парус 12» у випадку своєчасного ним звернення із заявою) був чинним наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 02.12.2019 № 286 (втратив чинність на підставі наказу від 26.06.2020 № 151), яким затверджено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 01.10.2019) та яким по Одеській області вартість 1 кв.м загальної площі квартир будинку встановлено на рівні 12 044,00 грн.
Щодо посилання суду першої інстанції на наявність рішення органу місцевого самоврядування, яким установлено менший розмір пайової участі, ніж розмір визначений нормами абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ.", колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту пункту 1 частини 2 перехідних та прикінцевих положень Закону №132-IX видно, що у випадку коли менший розмір пайової участі був встановлений органом місцевого самоврядування, то застосовується саме такий розмір, який визначений органом місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом.
На день набрання чинності Закону України №132-IX (17.10.2019) "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" так і на сьогоднішній час є чинним рішення виконавчого комітету Іллічівської (нині Чорноморської) міської ради Одеської області від 24.09.2009 №996 «Про затвердження Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади» та рішення виконавчого комітету Іллічівської (нині Чорноморської) міської ради від 26.01.2012 №44 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.09.2009 №996 «Про затвердження Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади» (далі – Положення пайової участі виконкому).
Відповідно до п. 2.1. Положення пайової участі виконкому, величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об?єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштувати внутрішньо- та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.
Відповідно до п. 3.1. Положення пайової участі виконкому, договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади укладається між виконавчим комітетом Іллічівської міської ради та замовником відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради про проєктування та будівництво об?єкта містобудування, після затвердження в установленому законодавством порядку та погодження проєктної документації, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт.
Відповідно до п. 3.2. Положення пайової участі виконкому, істотними умовами договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів є:
- розмір пайового внеску;
- терміни (графік) оплата пайового внеску;
- відповідальність сторін.
Відповідно до п. 3.3. Положення пайової участі виконкому, невід?ємною частиною договору є розрахунок величини пайового внеску (участі) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів територіальної громади, який розраховується управлінням капітального будівництва Іллічівської міської ради спільно з управлінням архітектури та містобудування Іллічівської міської ради, та погоджується комісією по визначенню розміру пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади, яка створена рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.09.2009 №1035.
Відповідно до п. 3.4. Положення пайової участі виконкому, пайовий внесок сплачується в повній сумі єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором, шляхом їх перерахування на рахунок, указаний у договорі про пайову участь.
Відповідно до п. 3.5. Положення пайової участі виконкому, пайовий внесок сплачується у встановлені договором терміни, які не повинні перевищувати одного місяця прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію.
Проаналізувавши Положення пайової участі виконкому, колегія суддів доходить до висновку, що даним Положенням врегульовані правовідносини зокрема в частині визначення розміру пайової участі в разі укладення відповідного договору.
На переконання колегії суддів, при розрахунку суми пайової участі не може бути використано Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади, затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.09.2009 № 996, оскільки таке Положення застосовується у випадку укладення договору про пайову участь, але договір між Чорноморською міською радою Одеського району Одеської області та забудовником укладений не був.
Отже, суд першої інстанції помилково застосував при визначенні розміру пайової участі Положення про нормативи для визначення розмірів пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Іллічівської територіальної громади, затвердженого рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.09.2009 № 996, адже таке положення могло бути застосовано виключно при наявності між позивачем та відповідачем договору про сплату пайової участі.
Таким чином, на переконання колегії суддів, розрахунок розміру пайової участі ОК «ЖБК «Парус 12» повинен бути здійснений за формулою: загальна площа квартир у побудованому відповідачем житлового будинку х 12 044,00 грн (вартість 1 кв.м) х 2 відсотки (пп.1 п.2 розд.ІІ ,,Прикінцеві та перехідні положення” Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні”).
Провівши власний розрахунок розміру пайової участі, колегія судів встановила наступне:
- розмір пайової участі по Пусковому комплексу №1 становить 5 356,6 м2 (загальна площа квартир у побудованому відповідачем житлового будинку) х 12 044,00 грн (вартість 1 кв.м) х 2 відсотки = 1 290 297,80 грн; 
- розмір пайової участі по Пусковому комплексу №2 становить 5 337,5 м2 (загальна площа квартир у побудованому відповідачем житлового будинку) х 12 044,00 грн (вартість 1 кв.м) х 2 відсотки = 1 285 697,00 грн;
- розмір пайової участі по Пусковому комплексу №3 становить 5 624,9 м2 (загальна площа квартир у побудованому відповідачем житлового будинку) х 12 044,00 грн (вартість 1 кв.м) х 2 відсотки = 1 354 925,91 грн;
- розмір пайової участі по Пусковому комплексу №4 становить 5 579 м2 (загальна площа квартир у побудованому відповідачем житлового будинку) х 12 044,00 грн (вартість 1 кв.м) х 2 відсотки = 1 343 869,52 грн.
Тобто загальна сума пайової участі має складати: 1 290 297,80 грн + 1 285 697,00 грн + 1 354 925,91 грн + 1 343 869,52 грн = 5 274 790,23 грн.
В той же час, колегія суддів враховує обставини того, що відповідачем було фактично виконано зобов?язання з оплати пайової участі у сумі 592 414,73 грн, що встановлено ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09.01.2025 по справі №924/954/24.
Крім того, дані обставини підтверджені наявною в матеріалах справи №924/954/24 платіжною інструкцією №3542 від 03.01.2025, відповідно до якої ОК «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» сплатило на рахунок Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області грошові кошти у сумі 592 414,73 грн, призначення платежу – «рахунок на пайову участь будинку за адресою м. Чорноморськ, вул. Лазурна 2-Б, корпус 4».
Матеріали справи №924954/24 надійшли з Господарського суду Хмельницької області до Південно-західного апеляційного господарського суду на його запит. В судовому засіданні колегією суддів були досліджені наявні в матеріалах справи №924/954/24 документи.
Таким чином, сума безпідставно збережених відповідачем коштів з пайової участі становить 4 682 375,50 грн і відповідно саме в цій частині підлягає задоволенню позов про стягнення основного боргу.
В той же час доводи сторони відповідача щодо того, що придбавши у 2019 році обладнання для систем водовідведення вартістю 2 990 273,97 грн, відповідач, фактично, перевиконав свій обов`язок щодо пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чорноморськ, де він здійснює будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Лазурна, 2-Б. Черга 1, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до абз.1 ч.5 ст.30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції до 01.01.2020), на необхідності застосування якої наполягає відповідач, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.
Аналіз наведеної норми дає підстави дійти висновку, що вказаною нормою передбачено саме зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, і які передаються у комунальну власність.
Тобто, наведена норма у будь-якому випадку передбачає дотримання замовником будівництва всіх необхідних процедур та вимог Закону.
Аналіз норм ч.1 ст.40, ч.5 ст.30 Закону №3038-VI у сукупності свідчить, що: по-перше, величина пайової участі визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування; по-друге, у разі якщо технічними умовами, у разі їх наявності на момент укладення договору, передбачається необхідність будівництва замовником об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується, що має бути унормовано сторонами у договорі.
Разом з цим, у разі відсутності укладеного договору про пайову участь, відшкодування замовнику будівництва різниці між здійсненими витратами будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту відбувається на підставі рішення органу місцевої влади про вартість такого відшкодування. Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.03.2023 у справі №917/1854/21, від 22.11.2023 у справі №917/1855/21, від 20.08.2024 у справі №910/7707/19.
В той же час, відповідач, як замовник будівництва не уклав відповідний договір пайової участі, як і не звертався до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після 01.01.2020. Прийняття рішень органу місцевої влади щодо відшкодування замовнику будівництва, різниці між здійсненими витратами будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, також судом не встановлено.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
Дані обставини повністю спростовують посилання відповідача на те, що ним було виконано зобов`язання з пайової участі шляхом придбання обладнання для систем водовідведення вартістю 2 990 273,97 грн.
Щодо вимог про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем існуючого в нього зобов`язання зі сплати пайової участі у встановлені законом строки, позивачем було правомірна нараховано на суму заборгованості інфляційні втрати та 3% річних. В той же час, як позивачем, так і судом першої інстанції було невірно визначено суму основної заборгованості та відповідно не вірно визначено базу нарахування для інфляційних втрат та 3% річних.
З огляду на викладене вище, колегія суддів наводить власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат:
1) По пусковому комплексу №1:
- період нарахування з 31.01.2024 по 30.12.2024;
- сума основного боргу 1 290 297,80 грн;
- сума інфляційних втрат - 1 290 297,80 х 1.11534065 (сукупний індекс інфляції) - 1 290 297,80 = 148 823,79 грн;
- розмір 3% річних - 1 290 297,80 х 3 % x 335 : 366 = 35 324,55 грн.
2) По пусковому комплексу №2:
- період нарахування з 31.01.2024 по 30.12.2024;
- сума основного боргу 1 285 697,00 грн;
- сума інфляційних втрат - 1 285 697,00 х 1.11534065 (сукупний індекс інфляції) - 1 285 697,00 = 148 293,13 грн;
- розмір 3% річних - 1 285 697,00 х 3 % x 335 : 366 = 35 198,59 грн.
3) По пусковому комплексу №3:
- період нарахування з 24.12.2021 по 11.02.2025;
- сума основного боргу 1 354 925,91 грн;
- сума інфляційних втрат - 1 354 925,91 х 1.50765641 (сукупний індекс інфляції) - 1 354 925,91 = 687 836,82 грн;
- розмір 3% річних – (1 354 925,91 х 3 % x 738 : 365) + (1 354 925,91 х 3 % x 366 : 366) + (1 354 925,91 х 3 % x 42 : 365) = 127 400,16 грн.
4) По пусковому комплексу №4:
- період нарахування з 28.12.2021 по 24.10.2024;
- сума основного боргу 1 343 869,52 грн;
- сума інфляційних втрат - 1 343 869,52 х 1.44181562 (сукупний індекс інфляції) - 1 343 869,52 = 593 742,55 грн;
- розмір 3% річних – (1 343 869,52 х 3 % x 734 : 365) + (1 343 869,52 х 3 % x 298 : 366) = 113 789,50 грн.
Отже загальний розмір інфляційних втрат складає - 1 578 696,29 грн, а 3% річних - 311 712,8 грн.
Таким чином, позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області 6 572 784,59 грн, з яких: 4 682 375,50 грн – безпідставно збережені кошти, 1 578 696,29 грн - інфляційні витрати, 311 712,8 грн - 3% річних.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку, суд першої інстанції не з?ясував в повному обсязі обставини, що мають значення для справи, крім того, наявне неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 4 180 545,25 грн з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову. В той же час апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача, витрати відповідача на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.
В свою чергу, беручи до уваги часткове задоволення апеляційної скарги позивача, витрати позивача на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються пропорційно на відповідача (в частині задоволення апеляційної скарги) та на позивача (в частині відмови у задоволенні апеляційної скарги.
Крім того, враховуючи часткове скасування рішення суду першої інстанції, перерозподілу також підлягають витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви пропорційною до задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 – задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Одеської області від 18.11.2025 по справі №924/180/25 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 4 180 545,25 грн.
Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:
« 1. Позовні вимоги Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» про стягнення 9 448 582,04 грн – задовольнити частково.
2. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» (29000, м. Хмельницький, вул. Володимирська, буд. 109, код ЄДРПОУ 39773754) на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 33, код ЄДРПОУ 25932851) 6 572 784,59 грн, з яких: 4 682 375,50 грн – безпідставно збережені кошти, 1 578 696,29 грн - інфляційні витрати, 311 712,8 грн - 3% річних.
3. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» (29000, м. Хмельницький, вул. Володимирська, буд. 109, код ЄДРПОУ 39773754) на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 33, код ЄДРПОУ 25932851) витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви у сумі 98 591,76 грн.
4. В іншій частині позовних вимог – відмовити.»
Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Парус 12» (29000, м. Хмельницький, вул. Володимирська, буд. 109, код ЄДРПОУ 39773754) на користь Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (Одеська обл., Одеський р-н, м. Чорноморськ, пр. Миру, буд. 33, код ЄДРПОУ 25932851) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги у сумі 75 249,81 грн.
Витрати відповідача зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача.
Зобов`язати Господарський суд Одеської області видати накази з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 09.06.2026.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран