КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/2239/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Петренко О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу 
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача: Долинського відділу ДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, вул. Тесленка,59, м. Долинська, Кіровоградська область, 28500
про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить: 
1)визнати протиправною бездіяльність Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 .
2) зобов`язати Долинський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , індексний номер 28157979, від 10.02.2016 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2016 року у виконавчому провадженні №46592520 при примусовому виконанні Вимоги № ф-16у, виданої 06.11.2013 Долинською ОДПІ про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1194,03 грн. та внести зміни стосовно скасування зазначеного арешту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Ухвалою суду від 22.04.2026 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Від позивача надійшла відповідь на відзив.
Від відповідача надійшли додаткові пояснення. 
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено обтяження – арешт нерухомого майна. Запис про обтяження вніс до державного реєстру державний реєстратор Овдій Наталія Вікторівна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28157979, від 10.02.2016 року, на підставі постанови про арешт майна та заборону його відчуження, серія та номер 46592520, виданої ВДВС Долинського РУЮ Кіровоградської області, державний виконавець Павик Д.П.
Враховуючи викладене, позивач звернулась з заявою до відповідача в якій просила зняти арешт з її нерухомого майна (а.с.18,20).
Листом від 26.03.2026 за №12812 позивача повідомлено, що у відділі на виконанні перебувало зведене виконавче провадження №47330063, до складу якого входили виконавчі провадження, а саме виконавче провадження № 46592520, щодо примусового виконання вимоги № ф-16у від 06.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Долинської ОДПІ в сумі 1194,03 грн. та виконавче провадження № 48527008, щодо примусового виконання наказу № 912/2435/15 від 06.08.2015 року, що видав господарський суд Кіровоградської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 25710,64 грн.
Також у відповіді на заяву позивача повідомлено про необхідність сплати виконавчого збору за виконавчим провадженням №46592520, який складає 119,40 грн. 
Після проведення оплати, позивач знову звернулась до відповідача з заявою про скасування арешту нерухомого майна.
Листом від 02.04.2026 за вих. №13736 відповідач надав відповідь, в якій відмовив в скасуванні арешту з нерухомого майна з тих, підстав, що за нею рахується заборгованість за іншими виконавчими провадженнями в розмірі 25 710,64 грн.
Позивач, не погоджуючись з вказаними діями відповідача, звернулася з вказаним позовом до суду. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Межі повноважень, підстави та способи їх реалізації державними виконавцями та приватними виконавцями встановлені, зокрема, Законом України "Про виконавче провадження".
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до норм ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі - у редакції від 27.07.2004) заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.
Відповідно до норм ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.
Відповідно до норм ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: 1) прийняття судом відмови стягувача від стягнення; 2) затвердження судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; 6) закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; 7) передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом; 8) фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону.
Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.
Постанова про закінчення виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або до суду у 10-денний строк.
Відповідно до норм ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.
Відповідно до норм п.п.3.18, 3.19 наказу "Про затвердження Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби" № 470/7 від 05.07.99 (в редакції від 20.10.2004) завершені виконавчі провадження зберігаються в архіві відділу (підрозділу) відповідно до хронології у пачках по сто справ, де обов`язково має бути зроблений опис переданих до архіву проваджень (додаток 8).
Передача завершених виконавчих проваджень проводиться державним виконавцем один раз у півріччя за описом після складення статистичного звіту. Опис переданих до архіву виконавчих проваджень з підписом діловода відділу (підрозділу) зберігається у справі, визначеній номенклатурою відділу (підрозділу). Строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становить 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження, дати повернення виконавчого документа стягувачеві, дати повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Виконавчі провадження після закінчення терміну їх зберігання підлягають знищенню.
Відповідно до норм ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, належного ОСОБА_1 .
Підставою наявності зазначеного арешту вказано наявність заборгованості. 
Між тим, зі змісту долучених до матеріалів справи документів встановлено, що у позивача заборгованість відсутня, що підтверджено, зокрема:
- листом ГУ ДПС у Кіровоградській області від 07.01.2026 за №205/6/11-28-13-03-04,
- витягом з порталу електронних послуг ПФУ.
З пояснень. наданих відповідачем встановлено, що на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження №47330063, до складу якого входили виконавчі провадження, а саме виконавче провадження № 46592520, щодо примусового виконання вимоги № ф-16у від 06.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Долинської ОДПІ в сумі 1194,03 грн. та виконавче провадження № 48527008, щодо примусового виконання наказу № 912/2435/15 від 06.08.2015 року, що видав господарський суд Кіровоградської області про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» в сумі 25710,64 грн.
Також встановлено, що арешт нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , накладено в межах виконавчого провадження № 46592520, на підставі примусового виконання вимоги № ф-16у від 06.11.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Долинської ОДПІ в сумі 1194,03 грн.
При цьому, з інформації про виконавче провадження №46592520 вбачається, що останнє завершено.
Суд зазначає, що Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що після закінчення виконавчого провадження за загальним правилом державним виконавцем повинні вживатись заходи щодо зняття арешту з нерухомого майна боржника, накладеного в рамках виконавчого провадження.
Всупереч зазначеному, відповідачем не були вжиті відповідні дії щодо зняття арешту з нерухомого майна позивача. Тобто, під час завершення відповідного виконавчого провадження, яке на даний час є завершеним, арешт з нерухомого майна позивача не був знятий.
Тому суд не вбачає ні фактичних, ні юридичних підстав для існування обтяження та арешту на майно позивача.
За таких умов подальше збереження арешту є безпідставним та непропорційним обмеженням права власності позивача.
Оскільки жодних доказів існування зобов`язань позивача, в межах виконавчого провадження № 46592520, матеріали справи не містять, а відповідач не довів наявності правових підстав для збереження обтяження, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності щодо незняття арешту та наявність підстав для його скасування.
Щодо позовної вимоги про внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то вказана вимога є передчасною.
При цьому, у силу п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, у тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Тобто, лише після набрання рішенням суду законної сили можливі внесення змін до такого реєстру.
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України з урахуванням часткового задоволення позову.
Керуючись ст.ст.132, 139, 143, 242-246, 255, 271, 287, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у знятті арешту з майна ОСОБА_1 .
Зобов`язати Долинський відділ державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.01.2016 року у виконавчому провадженні №46592520 при примусовому виконанні Вимоги № ф-16у, виданої 06.11.2013 Долинською ОДПІ про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1194,03 грн. 
В задоволені решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі сплаченої суми судового збору в сумі 1331,20 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255, 287 КАС України. 
Апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду О.С. ПЕТРЕНКО