Справа №760/30985/24 2/760/11052/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарі - Омельяненко С.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду і просить стягнути солідарно з відповідачів 21679,17 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 943,85 грн. - інфляційних витрат, 348,81 грн. - 3 % річних, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн.
Посилається на те, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15 серпня 2012 року) будинок за адресою: АДРЕСА_1 передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр».
Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 .
У будинку, зокрема і квартирі за вказаною адресою, товариством безперебійно надавались житлово-комунальні послуги.
Зазначена квартира належить відповідачам на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності серія номер: НОМЕР_1 від 30 липня 2004, у рівних частках.
Підтвердженням надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам є копії договору №107-О 15.11.2012, договору №2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012, договору №47 від 01.10.2012, договору №16-08-2013 від 01.08.2013, договору №40 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.09.2022. 
Згідно розрахунку заборгованості від 21.10.2024 по особовому рахунку № НОМЕР_2 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 21679,17 грн. за період з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2024 року.
Крім того, у зв`язку з простроченням сплати вказаної заборгованості, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 943,85 грн. та 3% річних в сумі 348,81 грн. за період з 01 березня 2024 року по 31 жовтня 2024 року. 
Відповідачі отримували житлово-комунальні послуги, не відмовлялися від їх отримання, отримували рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містили у собі суму заборгованості.
Також від відповідачів не надходило жодного звернення з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживачів у житлових приміщеннях в спірний період.
Крім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальними послугами, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачами не заявлялось.
Зазначена заборгованість відповідачем не сплачена, у зв`язку з чим позивач просив її стягнути з відповідача.
На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити.
02 грудня 2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Усатовій І.А.
Ухвалою суду від 11 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху для надання позивачу строку для усунення недоліків. 
Ухвалою суду від 24 січня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копії позовної заяви з додатками.
Відповідачам був наданий строк для надання відзиву.
На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15 серпня 2012 року) будинок за адресою: АДРЕСА_1 передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр».
ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло будинок за адресою: АДРЕСА_1 на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі.
Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_2 . Зазначена квартира належить відповідачам на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності серія номер: НОМЕР_1 від 30 липня 2004 у рівних частках.
Між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території від 11 лютого 2014 року, відповідно до умов якого позивач зобов`язався забезпечувати надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за вказано адресою, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати такі послуги за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.
Позивач ТОВ «Перший український експертний центр» забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг до переліку яких належать: утримання будинку та прибудинкової території, постачання холодної та гарячої води, водовідведення тощо, про що відповідач отримує відповідні рахунки на оплату.
Підтвердженням надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам є копії договору №107-О 15.11.2012, договору №2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012, договору №47 від 01.10.2012, договору №16-08-2013 від 01.08.2013, договору №40 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.09.2022. 
Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 :
- основний борг за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2024 року у розмірі 21679,17 грн.;
- інфляційні втрати в розмірі 943,85 грн.;
- три проценти річних в розмірі 348,81 грн. за період з з 01 березня 2024 року по 31 жовтня 2024 року.
Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
Згідно зі ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Згідно з пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачам як співвласникам квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком.
Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.
Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості, що за період з 01 липня 2022 року по 30 вересня 2024 року становить у розмірі 21679,17 грн.
На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості.
Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачами суду не надано.
Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивача суму інфляційних втрат в розмірі 943,85 грн. та три проценти річних у розмірі 348,81 грн.
З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.
Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.
Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 гривень.
Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».
Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано ордер від ТОВ «Перший український експертний центр» на адвоката Бондар Ю.Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Бондар Ю.Ю., договір про надання правової допомоги від 01 квітня 2024 року (витяг), акти приймання-передачі надання послуг від 21 листопада 2024 року.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
А отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 5000,00 грн.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на те, що справа є незначної складності, досвід адвоката у подібних справах, розгляд справи в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3 000 грн. 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 64, 66, 67, 179, 191 ЖК України, ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 76-81, 89, 95, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 280, 352, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (місцезнаходження: 01042, місто Київ, вулиця Саперне поле, буд. 14/55, офіс 1004, код ЄДРПОУ 36844047) заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 21679,17 грн., інфляційні втрати в розмірі 943,85 грн., три проценти річних у розмірі 348,81 грн. 
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (місцезнаходження: 01042, місто Київ, вулиця Саперне поле, буд. 14/55, офіс 1004, код ЄДРПОУ 36844047) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. та понесенні судові витрати в розмірі 3028,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.А. Усатова