3/381/538/26
381/2969/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року         місто Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернишова Є.Ю. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Фастівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2026 до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний протокол серії ВАД № 965761 від про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення 12.04.2026 близько 21 год 00 хв, за адресою АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_1 вчинила відносно свого чоловіка ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, що виражено у висловлювані нецензурними словами, образи, штовханина, фізична розправа, чим вчинила правопорушення, передбачене.1 ст. 173-2 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину не визнала, просила не притягувати її до адміністративної відповідальності, вказавши відсутність події та складу адміністративного правопорушення в її діях.
Адвокат Олексієнко О.О. у судовому засіданні надав письмові пояснення, відповідно до яких клопотав визнати наявні у справі докази недостатніми для підтвердження вини ОСОБА_1 , закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Вказав, що матеріали справи містять істотні суперечності та недоліки. Так, рапорт працівника поліції від 20.04.2026 свідчить, що о 22 год 00 хв на спецлінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про неправомірні дії ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 . Отже, первинне повідомлення заявника стосувалося іншої особи - ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 . Зазначена обставина ставить під сумнів правильність встановлення особи, яка нібито вчинила правопорушення, та свідчить про наявність істотних суперечностей у матеріалах справи.
Частина 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або адміністративний арешт на строк до семи діб.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Пунктом 3 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ст. 1 цього Закону, психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Відповідно до п. 17 ст. 1 даного Закону фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім`ї» насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Згідно зі ст. 251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимоги ст. 280 КУпАП визначають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). 
Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до матеріалів справи рапорт працівника поліції від 20.04.2026 свідчить, що о 22 год 00 хв на спецлінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про неправомірні дії ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 . Отже, первинне повідомлення заявника стосувалося іншої особи - ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 .. Зазначена обставина ставить під сумнів правильність встановлення особи, яка нібито вчинила правопорушення, та свідчить про наявність істотних суперечностей у матеріалах справи.
Крім того, у матеріалах справи відсутні письмові пояснення ОСОБА_1 .. Відсутність пояснень особи, щодо якої складено протокол, свідчить про неповноту проведеної перевірки та належне з`ясування істотних обставин події.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять оригіналу письмових пояснень потерпілого ОСОБА_2 .. До справи долучено ксерокопію документа, достовірність якої належним чином не підтверджена. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити справжність документа, його походження та відповідність копії оригіналу.
У зв`язку з тим, що належних та достатніх доказів факту вчинення інкримінованого діяння з боку ОСОБА_1 , уповноваженими особами не надано, вищевказані недоліки позбавляють суд можливості неупередженого та об`єктивного розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, тому для суду не представляється можливим встановити об`єктивну істину у справі.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі "Коробов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом". Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Будь-які інші належні та об`єктивні докази, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, у матеріалах справи відсутні. 
З огляду на викладене, враховуючи те, що надані до протоколу докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, зазначених в протоколі, і всі сумніви повинні бути віднесені на його користь у відповідності до положень ст.7 КУпАП та ст. 62 Конституції України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу правопорушення.
У зв`язку з вищевикладеними обставинами, справа підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 33, 173-2, 247,251, 248, 280 КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу цього адміністративного правопорушення.
На постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя        Євгенія ЧЕРНИШОВА