621/477/26
2/621/1098/26

РІШЕННЯ
іменем України

22 травня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.
секретар судового засідання - Кришталь А. А., 
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал",
представник позивача - Усенко М. І.,
відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - Романенко Г. В.,
розглянувши за відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

17.02.2026 від ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3077848 від 19.10.2020 у розмірі 19 680 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 662 грн 40 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8 000 грн 00 коп.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 3077848, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 6 000 грн 00 коп., на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 
Згідно п. 9.2. кредитного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. 
У порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. 
У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором.
Даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства в електронній формі. 
Згідно п. 2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки позичальника № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.
Згідно п. 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". 
26.05.2021 ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021. 
Відповідно до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021 від 26.05.2021, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Авентус Україна", включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3077848 від 19.10.2020.
У зв`язку з невиконанням зобов`язань, заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 680 грн 00 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами - 13 680 грн 00 коп.
Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. 
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 04.03.2026, а також витребувано від АТ "Універсал Банк" інформацію щодо зарахування на рахунок ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.02.2026 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 31.03.2026, а також витребувано від АТ КБ "Приват Банк" інформацію щодо зарахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором.
17.03.2026 представник відповідача Романенко Г. В. надіслала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.
19.03.2026 до суду надійшла витребувана інформація.
30.03.2026 представник відповідача Романенко Г. В. надіслала заяву про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, а також відзив на позовну заяву.
На обґрунтування відзиву зазначила, що відповідач не погоджується з позовом з наступних підстав: 19.10.2020 ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 3077848, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит на суму 6 000 грн 00 коп. Згідно з графіком платежів, що є додатком № 1 до Договору про надання споживчого кредиту, відповідач мав повернути кредит одним платежем 18.11.2020 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3 249 грн 00 коп. Відповідач платежу на повернення кредиту та погашення нарахованих процентів за користування кредитом не здійснив за тяжкого матеріального стану в період COVID-19, таким чином, ТОВ "Авентус Україна" за період з 19.10.2020 по 16.02.2021 нарахував проценти за користування кредитом по стандартній процентній ставці у розмірі 1,90% в день, на суму 19 680 грн 00 коп. 
26.05.2021 ТОВ "Авентус Україна" за Договором відступлення права вимоги № ККАУ-26052021 передав право вимоги за Договором споживчого кредиту позивачу - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". 
З 31.10.2024 відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та є учасником бойових дій про що свідчать копії військового квитка НОМЕР_2 від 15.04.2008, довідки форми 5 від 08.04.2025, посвідчення НОМЕР_3 від 20.11.2025.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. 
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. 
З урахуванням наведеного, відповідач користуючись своїм правом на пільги передбачені ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема, п. 15 ст. 14, відповідач готовий оплатити заборгованість в частині тіла кредиту у розмірі 6 000 грн 00 коп., а від сплати процентів за користування кредитом він має бути звільненим.
Щодо витрат на правову допомогу зазначила, що позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп. на підставі договору укладеного позивачем з АО "Апологет" № 0107 від 01.07.2025, однак даний спір є спором незначної складності, позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникли з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю такі спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною, позовні заяви типовими, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому заявлена до відшкодування сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн 00 коп. є завищеною та неспівмірною в даному випадку.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. 
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи та витрачений адвокатом час.
З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню у розмірі тіла кредиту, а саме: 6 000 грн 00 коп. Також вважала, що задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу підлягають зменшенню до 4 000 грн 00 коп., з огляду на незначну складність справи, типовістю позовних заяв, усталеною судовою практикою з аналогічних справ, не великою кількістю законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову.
31.03.2026 з метою надання часу позивачу для подання відповіді на відзив, судовий розгляд відкладено до 22.05.2026.
22.05.2026 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно.
Представник позивача Усенко М. І. надіслав клопотання, в якому просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача Романенко Г. В. засобами телефонного зв`язку просила проводити судовий розгляд за її відсутності та за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи. 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними паспорту споживчого кредиту, договору № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020, графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 3077848 від 19.10.2020, довідки про ідентифікацію, правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" (нова редакція), підтверджується, що 19.10.2020 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3077848 на суму 6 000 грн 00 коп., на строк 30 днів, тип кредиту - кредит; тип процентної ставки - фіксована; знижена процентна ставка 1,81 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до пунктів 4.1 та 4.6 цього договору; - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: - за зниженою ставкою 660,63 % річних, - за стандартною ставкою 695,40 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: - за зниженою ставкою 9 249 грн 00 коп., - за стандартною ставкою 9 420 грн 00 коп. З інформації АТ КБ "ПриватБанк" вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 , по даній картці відбулося зарахування коштів на суму 6 000 грн 00 коп. за період 19.10.2020-19.10.2020 (а. с. 7-21, 58-60).
Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 щодо повернення заборгованості за кредитним договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020, підтверджується: договором відступлення права вимоги № ККАУ-26052021 від 26.05.2021, укладеного між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"; витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021 від 26.05.2021, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 26.05.2021 до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021 від 26.05.2021, платіжною інструкцією № 32004 від 26.05.2021 (а. с. 28-33).
13.02.2026 ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на адресу відповідача ОСОБА_1 за вих. № 20732256 від 13.01.2026 направлено досудову вимогу за кредитним договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020 (а. с. 33 зворот).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020, за відповідачем ОСОБА_1 мається заборгованість у розмірі 19 680 грн 00 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами - 13 680 грн 00 коп. (а. с. 22 зворот - 27). 
У відповідності з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 19.10.2020 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 договору № 3077848 про надання споживчого кредиту та подальшим укладанням 26.05.2021 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" договору відступлення прав вимоги № ККАУ-26052021, у результаті чого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.
Оцінивши розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків здійснювалось в межах строку дії кредитного договору, докази протилежного матеріали справи не містять.
При цьому у підписаному відповідачем договорі викладено інформацію про тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентну ставку, платежі за додаткові та супутні послуги, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку.
Вказане вище свідчить, що сторони беззаперечно погодили умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами.
Таким чином, суми складових заборгованості, які просить стягнути позивач з відповідача, нараховані в межах та у сумах, погоджених умовами кредитного договору.
Щодо посилань відповідача на неправомірність нарахування відсотків під час дії особливого періоду, оскільки він відноситься до категорії осіб відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей", в редакції чинній на дату укладення кредитного договору, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.
Верховний Суд сформулював правову позицію щодо тлумачення поняття "особливий період" у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17). Так, у постанові зазначено, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 "Про часткову мобілізацію".
Отже, в Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває по теперішній час.
Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
На підтвердження факту перебування відповідача на військовій службі, як на підставу для списання відсотків за кредитним договором, представником відповідача надано копії: військового квитка Серії НОМЕР_2 , довідку форми 5 заступника командира частини - начальника відділу військової частини НОМЕР_5 капітана 1 рангу ОСОБА_3 від 06.03.2026 № 222/28/53/276, відповідно до якої зазначено, що старший матрос ОСОБА_1 дійсно перебуває на військовій службі у військовій частні НОМЕР_5 , а також надано посвідчення Серії НОМЕР_6 (а. с. 70-72).
В довідці № 222/28/53/276 від 06.03.2026 не міститься інформації, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або що він брав/бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Також і будь-якими іншими доказами не підтверджено факту саме безпосередньої участі ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування російської збройної агресії, забезпеченні їх здійснення, перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Лише безпосередня участь відповідача ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист Батьківщини, під час дії в державі особливого періоду дала б підстави для висновку, що на спірні правовідносини поширюється дія пункту 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04 вересня 2019 року у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18).
Під час укладення договору № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020 відповідач не пред`явив кредитору докази наявності права на пільги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо не нарахування процентів за користування кредитом. В той же час, ним було підписано кредитний договір, в якому зазначений розмір та порядок нарахування процентів.
Крім того, вказаний договір було підписано вже під час дії особливого періоду.
Відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування за договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020, їх розмір не перевищує погодженого в договорі, з вказаною сумою відсотків погодився відповідач ОСОБА_1 , вказане також підтверджується паспортом споживчого кредиту, з яким ознайомився та підписав своїм електронним підписом відповідач.
Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020.
За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 3077848 про надання споживчого кредиту від 19.10.2020 підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 19 680 грн 00 коп, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн 00 коп.; заборгованість за процентами - 13 680 грн 00 коп.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представник відповідача у відзиві заперечувала щодо заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу - 8 000 грн 00 коп., вважала цю суму завищеною, просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн 00 коп. 
Разом з тим, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, акту № 81 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 13.02.2026, детальний опис наданих послуг від 13 лютого 2026 до акту № 81 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а. с. 36 зворот, 37, 37 зворот).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зроблено висновок, що: "суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами".
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд взяв до уваги, що розглядувана справа, має незначну складність, не викликала суспільного інтересу під час її розгляду, результат вирішення цієї справи не має вплинути на репутацію сторін, спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, законодавство у цій категорії справ є сталим і судова практика має ознаку єдності.
Сума витрат на правову допомогу, що вимагається до відшкодування, є співмірною складності справи. Витрати понесені саме у зв`язку з розглядом цієї справи і є реальними. 
Враховуючи конкретні обставини спору, сталість судової практики щодо категорії справ, до якої відноситься цей спір, суму тіла кредиту та нарахованих відсотків, суд дійшов висновку, що вказана сума не є завищеною щодо іншої сторони спору та не підлягає зменшенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача 2 662 грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 8 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 19 680 (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору, та 8 000 (вісім тисяч) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал", місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ: 35234236.
Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .
Повне рішення складене 22.05.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко