ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 р. 	Справа № 440/16738/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Семененко М.О. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 3 територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич) від 19.02.2026 по справі № 440/16738/25
за позовом ОСОБА_1 
до  3 територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому просить суд: визнати протиправними дії 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо не нарахування та не виплати компенсації сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються зі грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з нарахованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2020; зобов`язати 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 29003,00 грн відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з нарахованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2020.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 18970 грн 81 коп. з нарахованої суми індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/2621/25. Зобов`язано 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в сумі 18970 грн 81 коп. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень вісімдесят одна копійка) з нарахованої суми індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/2621/25. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки дохід у формі донарахування виплат (різниці індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 31.12.2020, з урахуванням раніше виплаченої суми), розрахований на підставі рішення суду, виплачений фізичній особі - звільненому військовослужбовцю, то сума такого доходу оподатковується податком з доходів фізичних осіб (без компенсації цього податку) та військовим збором на загальних підставах (індивідуальна податкова консультація від 11.01.2024 № 182/ІПК/99-00-24-03-03 ІПК). Вказує, що виплати за рішенням суду звільненому з військової служби позивачу включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб, без урахування положень пункту 168.5 статті 168 ПК України на загальних підставах, а тому у відповідача відсутні підстави для компенсації сум податку з доходів фізичних осіб. Звертає увагу, що судом першої інстанції не був врахований той факт, що у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25 відсутнє зобов`язання 3 ТВУЗ Держспецзв`язку здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2020, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Отже, відповідач чітко виконував приписи рішення суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу у 3 Територіальному Одеському вузлі урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом начальника 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 09.12.2020 № 68-ОС звільнено зі служби за підпунктом "а" пункту 2 (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 5 статті 26 Закону України "Про військової обов`язок і військову службу" та пунктом 173 Положення про запас Збройних Сил України майора ОСОБА_1 , начальника Сектору озброєння, РХБ захисту та інженерного забезпечення, припинено контракт та виключено його зі списків особового складу з урахуванням часу на здачу справ і посади 31.12.2020.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25, що набрало законної сили 10.10.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до 3 Територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність 3 Територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.12.2020 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Зобов`язано 3 Територіальний Одеський вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.12.2020 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із урахуванням раніше проведених виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 
На виконання рішення суду у справі № 440/2621/25 3 Територіальним Одеським вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснено перерахунок ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.12.2020 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за результатом якого позивачу нараховано суму у розмірі 105393,40 грн, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю № 197 на виплату фіксованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25.
У розрахунково-платіжній відомості № 197 зазначено про утримання з ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18970,81 грн. 
29.10.2025 ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення згідно рішення суду по справі № 440/2621/25 в сумі 81152,92 грн, у призначенні платежу зазначено: "зарах. фіксов. індексації грош. заб. ОСОБА_1 відп. до рішен. Полтав. окруж. адмін. суд по сп. № 440/2621/25 від 20.05.25 р. у жовтні 25 р.", що підтверджується платіжною інструкцією № 1208 (внутрішній номер 457584279) від 28 жовтня 2025 року.
На звернення позивача із заявою від 30.10.2025 щодо нарахування та виплати компенсації сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44 з нарахованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2020, листом від 04.12.2025 відповідач повідомив, що виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25 ОСОБА_1 було перераховано індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2020 у фіксованій величині в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із урахуванням раніше проведених виплат у сумі 105393,40 грн. Відповідно до розрахунково-платіжної відомості №197 З ТВУЗ Держспецзв`язку, який є податковим агентом у розумінні ПК України, із нарахованої сум нарахованих виплат 105393,40 грн утримано податок з доходів фізичних осіб у сумі 18970,81 грн. Також утримано військовий збір у сумі 5269,67 грн, що передбачений пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України. Розрахунок: 105393,40 - 18970,81 - 5269,67 = 81152,92 грн. На картковий рахунок ОСОБА_1 виплачено 28.10.2025 платіжною інструкцією № 1208 суму 81152,92 грн. Отже, кошти на виконання рішення суду у справі 440/2621/25 виплачені у повному розмірі.
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у виплаті компенсації сум податків з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з нарахованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2020, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності відповідача щодо не виплати позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 18970 грн 81 коп. з нарахованої суми індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/2621/25.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в сумі 18970 грн 81 коп. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень вісімдесят одна копійка) з нарахованої суми індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі № 440/2621/25.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію сум податків з доходів фізичних осіб у сумі 29003,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що у розрахунково-платіжній відомості № 197 зазначено про утримання з ОСОБА_1 , зокрема, податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18970,81 грн, тому загальний розмір компенсації податку з доходів фізичних осіб з нарахованої суми індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25 становить 18970,81 грн, а не 29003,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній відповідачем частині, з огляду на наступне.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі по тексту – Порядок № 44).
Відповідно до пунктів 2 - 6 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу (далі по тексту – ПК України) передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Верховний Суд у постанові від 27.07.2023 у справі № 380/813/22 зазначав, що аналіз наведених п.п. 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, Верховний Суд констатував, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23, від 27.06.2024 у справі № 580/602/22, від 10.10.2024 у справі № 500/8015/23, від 08.05.2025 у справі № 380/6610/24.
Судом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25 3 територіальним Одеським вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України здійснено перерахунок ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.12.2020 індексації грошового забезпечення у фіксованій величині в повному розмірі, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, за результатом якого позивачу нараховано суму у розмірі 105393,40 грн, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю № 197 на виплату фіксованої індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25.
У розрахунково-платіжній відомості № 197 зазначено про утримання з ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб у розмірі 18970,81 грн.
Отже, у відповідача був наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суму, що була виплачена на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25.
Однак, виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб одночасно з виплатою відповідної суми індексації грошового забезпечення відповідач не здійснив. Зворотнього матеріали справи не містять.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в сумі 18970 грн 81 коп. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят гривень вісімдесят одна копійка) з нарахованої суми індексації грошового забезпечення на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у справі № 440/2621/25.
Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб, оскільки виплати, з яких утримано податок, не є грошовим забезпеченням і їх здійснення відбулося на виконання рішення суду, тобто такі виплати не пов`язані з виконанням обов`язків несення служби, та позивач на час здійснення таких виплат на виконання рішення суду вже втратив статус військовослужбовця, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з аналізу норми пункту 168.5 статті 168 ПК України слідує, що компенсації підлягає сума податку на доходи фізичних осіб, що утримана не тільки з грошового забезпечення, а й з грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, тобто для виплати військовослужбовцю компенсації податку з доходів фізичних осіб немає значення, чи є виплачені суми складовими грошового забезпечення, чи не є такими складовими та чи виплачені вони під час проходження військової служби, чи після звільнення зі служби на виконання судового рішення.
Інші аргументи, зазначені сторонами по справі, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.
За цим, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній апелянтом частині. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 3 Територіального Одеського вузлу урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2026 по справі № 440/16738/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   З.Г. Подобайло