Справа № 207/7046/23
Провадження № 2/0182/1271/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

21.05.2026 року        м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рунчевої О.В.,
секретаря судового засідання Паламарчук П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами:
- за кредитним договором № 317539590 в розмірі 19180,59 грн., з яких: 10005,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9174,64 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за Договором позики № 0666083708 в розмірі 18625,00 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16625,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за Кредитним договором № 2925406312/458655 в розмірі 14892,50 грн., з яких: 3700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11192,50 грн. - сума заборгованості за відсотками;
- за Кредитним договором № 2925406312/729934 в розмірі 12000,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;
В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 23.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено Кредитний договір №317539590.
28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах , визначених цим договором.
31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції .
Відповідно до реєстру боржників №168 від 11.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 317539590.
20.10.2022 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 21.10.2022 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19180,59 грн., з яких: 10005,95 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9174,64 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Крім того, 20.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики №0666083708.
24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22/2, у відповідності до умов якого, ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18625 грн., з яких: 2000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16625 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Крім того, 15.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір №2925406312/458655.
19.04.2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого, ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14892,50 грн., з яких: 3700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11192,50 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Крім того, 13.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем було укладено кредитний договір №2925406312/729934.
19.04.2022 року між ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги.
Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12000 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками.
ОСОБА_1 заборгованість не погасив, тому вони змушені були звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про відкриття провадження від 13.03.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням від 23.07.2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором №317539590 в розмірі 19180,59 грн., за договором позики №0666083708 в розмірі 18625,00 грн., за кредитним договором №2925406312/458655 в розмірі 14892,50 грн., за кредитним договором №2925406312/729934 в розмірі 12000,00 та судові витрати по справі (а.с.102-105 т.1).
Ухвалою суду від 26.05.2025 року заочне рішення від 23.07.2024 року скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
30.07.2025 року від представника відповідача адвоката Шашликова Д. надійшов відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», згідно якого просить у задоволенні позову відмовити.
05.08.2025 року від ОСОБА_2 представника позивача надійшла відповідь на відзив.
06.08.2025 року від представника відповідача адвоката Шашликова Д. надійшли заперечення на відповідь на відзив.
11.08.2025 року від ОСОБА_2 представника позивача надійшли додаткові пояснення.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Від ОСОБА_3 , представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання без його участі.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено,що 23.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №317539590, за умовами якого Товариство надає позичальнику кредит в розмірі 11314,00 грн. строком на 98 днів (а.с.10-13).
В позовній заяві зазначено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Талліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
31.12.2020 Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2020 у новій редакції.
20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується їх прийняти, що підтверджується копією вказаного договору.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №317539590 в сумі 19180,59 грн., з яких: 1005,95 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 9174,64 грн. - заборгованість за відсотками.
Щодо переходу прав вимоги, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ «Таліон Плюс», а до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», судом встановлено наступне.
Так, з Договору факторингу №20102022 вбачається, що договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018 року, тобто майже за два роки до укладання Кредитного договору №317539590 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_4 за яким пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості.
Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_4 . Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року.
Також, згідно Додаткової угоди №26 до Договору факторингу №28/1118-01, вбачається, що її сторонами фактично здійснено передачу одній від одної невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги, що існувала б у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо відповідача ОСОБА_4 на момент укладення Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та Додаткової угоди №26 від 31.12.2020 року, в цих договорах не вказано.
Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_4 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути в подальшому відступлене на підставі договору факторингу від 20.10.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ».
20.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНФІНАНС» та ОСОБА_4 було укладено договір позики №0666083708. Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 20.09.2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №0666083708 від 20.09.2021 року та отримання кредиту згідно заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.
24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №24/11-22/2, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 24.11.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18625 грн., з яких: 2000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16625 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Долучена до матеріалів справи копія Договору факторингу ТОВ «ІНФІНАНС» року є неповним, оскільки містить лише 1, 3, 9 сторінки, а тому суд не може прийняти такі докази до уваги.
Згідно з Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 24.11.2022 року за договором факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло від ТОВ «ІНФІНАНС» право вимоги по боржників. Суд звертає увагу на відсутність відомостей стосовно загальної суми заборгованості у вказаному Акті.
За такого суд не приймає до уваги наданий позивачем договір факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року та акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 року, та приходить до висновку що перехід до позивача права вимоги за договором позики №0666083708 від 20.09.2021 є не доведеним.
15.08.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №2925406312/458655 в електронній формі,шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, відтвореним шляхом використання електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору позивач надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 3700,00 грн.
Згідно додатку № 1 до договору про фінансовий кредит №2925406312/458655 від 15.08.2021 укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_4 , сторонами погоджено графік платежів за указаним договором.
Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до боржників щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано договір факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ».
Однак, даний договір факторингу суду наданий не у повному обсязі, а саме, після аркушу під № 2, який закінчується п. 1.4., слідує аркуш під № 4, який розпочинається п.2.2.3 та закінчується п. 3.8, а за ним слідує аркуш під № 9, який розпочинається п. 9.3.
Тому, суд дійшов висновку, що такий договір факторингу є недопустимим доказом у справі, так як наданий суду не в повному обсязі.
На підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, проте, в ньому не зазначено загальної суми заборгованості, хоча міститься така графа.
Реєстр прав вимог до договору факторингу №19042022-Г від 19.04.2022, який є його невід`ємною частиною, суду не наданий.
Крім того, 13.09.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2925406312/729934. Договір підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, реквізити та підпис сторін.
Позивачем, у якості доказу переходу прав вимоги до боржників щодо стягнення заборгованості за кредитним договором надано договір факторингу №19042022-Є від 19.04.2022, укладеного між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ».
Однак, даний договір факторингу суду наданий не у повному обсязі, а саме, після аркушу під № 5, який закінчується п. 5.1., слідує аркуш під №9, який розпочинається п.9.3
Тому, суд дійшов висновку, що такий договір факторингу є недопустимим доказом у справі, так як наданий суду не в повному обсязі.
На підтвердження переходу права грошової вимоги ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕНЬ БОРГІВ» надало акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Є від 19.04.2022, проте, в ньому не зазначено загальної суми заборгованості, хоча міститься така графа.
Згідно ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України).
Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц.
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту належного відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №317539590, за договором позики №0666083708, за кредитним договором №2925406312/458655, за кредитним договором №2925406312/729934 від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ», що вказує на безпідставність доводів позивача.
Враховуючи встановлені за наслідками розгляду справи обставини та досліджені на їх підтвердження докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в повному обсязі.
Щодо стягнення понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
В обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги представником відповідача надано копію Договору №59/2025 про надання правової допомоги від 13.03.2025, укладений між відповідачем та адвокатом Шашликовим Д.Г., акт виконаних робіт в якому вказано, що адвокатом за надану правову допомогу отримана винагорода в розмірі 5000 грн. 
Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст. 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, аналізуючи викладені норми права та враховуючи обставини справи, обґрунтованості та реальності понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, складністю справи та виконаними адвокатом Шашликовим Д.Г. послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, суд вважає необхідним відшкодувати за рахунок позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн., відповідно до вимог п. 2 ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 3, 12, 141, 223, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	О.  В.  Рунчева