ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 201/2913/23
провадження № 61-9408св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 

учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Миробонд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бігкомерц», Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Дистриб`юшн», 
треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Ростіслав Олександрович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко Олександр Олексійович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк Маргарита Миколаївна, 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миробонд» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Бойчука І. В., Луганської В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина 

Короткий зміст позовної заяви

У березні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Миробонд» (далі - ТОВ «Миробонд»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкомерц» (далі - ТОВ «Бігкомерц»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Дистриб`юшн» (далі - ТОВ «Альфа Дистриб`юшн»), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О. (далі - приватний нотаріус ДМНО Бондаренко Р. О.), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О. О. (далі - приватний нотаріус ДМНО Кравченко О. О.), приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. (далі - приватний нотаріус ДМНО Ярмолюк М. М.), про визнання недійсними правочинів, скасування рішень, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» мотивувало тим, що 03 квітня 2006 року між ним та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № DNHLGB00000520, з урахуванням додаткового договору № 1 від 24 січня 20123 року, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти на строк до 03 квітня 2026 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 1 655 174,67 доларів США зі сплатою процентів на такі цілі: оплата за договором про сумісну діяльність із будівництва Житлового комплексу «Амфітеатр» містобудівного ансамблю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі - ЖК «Амфітеатр») за адресою: м. Дніпропетровськ (район АДРЕСА_23), № 29Ю від 12 січня 2006 року; оплата за договором про сумісну діяльність із будівництва ЖК «Амфітеатр» за адресою: АДРЕСА_1 ), № 130/131-П-А від 12 січня 2006 року, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю «Перспектива Інвестмен» (далі - ТОВ «Перспектива Інвестмен»), у розмірі 1 394 674,50 доларів США та на оплату страхових платежів у сумі 260 500,17 доларів США, зі сплатою щомісячних платежів у сумі 16 343,65 доларів США відповідно до графіка платежів.
Банк указував, що 03 квітня 2006 року, з метою виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору іпотеки № DNHLGB00000520, передала в іпотеку майнові права на отримання у власність, нерухомого майна (далі - майно), будівництво якого не завершено, а саме: квартири АДРЕСА_2 ), цільове призначення майна - житлова нерухомість; паркувальних місць АДРЕСА_3 ), цільове призначення майна - паркувальне місце. Відомості про обтяження внесено до Державного реєстру іпотек.

Позивач указував, що ТОВ «Перспектива Інвестмент» 12 листопада 2008 року склало довідку № 07/11/12-3, якою повідомило, що за ОСОБА_2 закріплені об`єкти будування: квартира АДРЕСА_4 , паркувальне місце АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , які після введення в експлуатацію, набули таку адресу: АДРЕСА_1 (із 2015 року АДРЕСА_7 ). Із моменту реєстрації права власності іпотекодавця на квартиру та паркувальні місця вказані об`єкти нерухомості набули статусу предмета іпотеки.

Позивач стверджував, що випадково дізнався, що предмети іпотеки: квартира та паркомісця, які належали на праві власності іпотекодателю ОСОБА_2 , належать її доньці ОСОБА_4 на підставі договорів дарування від 24 лютого 2017 року. Однак банк будь-якої письмової згоди на розпорядження іпотекодавцем майном не надавав, що є порушенням пунктів 15, 19.6 договору іпотеки.
Позивач указував, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року, яка постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року залишена без змін, у справі № 201/3422/20 визнано право іпотеки на спірну квартиру та паркувальні місця за банком, а 28 січня 2023 року до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено записи про іпотеку та обтяження спірного нерухомого майна за ним.

На підставі рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, 17 листопада 2021 року за ТОВ «Миробонд» зареєстровано право власності на спірні об`єкти нерухомого майна: квартиру та паркомісця. Підставами такої реєстрації стали акти приймання-передачі вкладу (внеску) у статутний капітал б/н, видані 11 листопада 2021 року ОСОБА_3 

03 січня 2023 року ТОВ «Миробонд» як іпотекодавець передав спірне нерухоме майно в іпотеку ТОВ «Бігкомерц» як іпотекодержателю для забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Альфа Дистриб`юшн» за договором про надання коштів у позику від 05 серпня 2021 року зі строком виконання зобов`язання - 17 січня 2023 року. Відповідні записи про обтяження 03 січня 2023 року внесено державним реєстраторам до Державного реєстру обтяжень. 

Позивач указував, що договори дарування, акти приймання-передачі вкладу (внеску) про внесення до статутного капіталу, договори іпотеки від 03 січня 2023 року, відповідні рішення та записи про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, іпотеку та обтяження щодо квартири, паркомісць суперечать пункту 6 частини першої статті 3; частинам другій, третій статті 13, статті 319, частини третьої статті 9; частинам першій, другій статті 10 ЦК України, частині третій статті 12 Закону України «Про іпотеку», мають ознаки фраудаторності і фіктивності відповідно до статті 234 ЦК України, оскільки не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, а направлені на зловживання своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, з метою уникнення звернення стягнення на таке майно.

АТ КБ «ПриватБанк» просило суд:
-визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_8 (реєстраційний номер об`єкта № 1183635412101), що укладений 24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 313;
- визнати недійсним акт приймання-передачі вкладу (внеску), що вноситься до статутного капіталу від 11 листопада 2021 року б/н, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Миробонд», щодо передачі об`єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_9 , загальна площа (кв. м) 567,9; житлова площа (кв. м) 252,1; за адресою: АДРЕСА_7 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101. Розмір частки - 1/1;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61654629 від 17 листопада 2021 року про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101. Розмір частки - 1/1, за ТОВ «Миробонд», прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О.;
- визнати недійсним договір іпотеки від 03 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Бігкомерц» та ТОВ «Миробонд», посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О. та зареєстрований у реєстрі за серією та номером 1, про передачу в іпотеку об`єкта нерухомого майна: квартири АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101. Розмір частки - 1/1;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66012878 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О., та відповідний запис про іпотеку 48906174;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66012815 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О., та відповідний запис про обтяження 48906090;
- визнати недійсним договір дарування паркувального місця № 130 за адресою: АДРЕСА_11 (реєстраційний номер 1183658312101), що укладений 24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 314;
- визнати недійсним акт приймання-передачі вкладу (внеску), що вноситься до статутного капіталу від 11 листопада 2021 року б/н, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Миробонд» щодо передачі об`єкта нерухомого майна, а саме: паркувального місця № 130, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183658312101. Розмір частки - 1/1; 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61653164 від 17 листопада 2021 року про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: паркувальне місце № 130, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183658312101, розмір частки - 1/1, за ТОВ «Миробонд», прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р. О.;
- визнати недійсним договір іпотеки від 03 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Бігкомерц» та ТОВ «Миробонд», посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О. та зареєстрований у реєстрі за серією та номером 4, про передачу в іпотеку об`єкта нерухомого майна: паркувальне місце № 130, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183658312101. Розмір частки - 1/1;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66014360 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О., та відповідний запис про іпотеку 48907146;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66014249 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О., та відповідний запис про обтяження 48907045;
- визнати недійсними договір дарування паркувального місця № 131 за адресою: АДРЕСА_11 (реєстраційний № 1183680412101), що укладений 24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 315;
- визнати недійсним акт приймання-передачі вкладу (внеску), що вноситься до статутного капіталу від 11 листопада 2021 року б/н, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Миробонд», щодо передачі об`єкта нерухомого майна: паркувального місця № 131, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183680412101. Розмір частки - 1/1;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61655465 від 17 листопада 2021 року про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: паркувальне місце № 131, загальна площа (кв. м): 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183680412101, розмір частки - 1/1, за ТОВ «Миробонд», прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренком Р. О.;
- визнати недійсним договір іпотеки від 03 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Бігкомерц» та ТОВ «Миробонд», посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О. та зареєстрований у реєстрі за серією та номером 7, про передачу в іпотеку об`єкта нерухомого майна: паркувального місця № 131, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183680412101. Розмір частки - 1/1;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66013731 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О., та відповідний запис про іпотеку 48906644;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66013975 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кравченком О. О., та відповідний запис про обтяження 48906958;
- у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 03 квітня 2006 року № DNHLGB00000520 у розмірі 800 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить еквівалент 29 254 880, 00 грн, яка складається з частини заборгованості за тілом кредиту, звернути стягнення на предмети іпотеки: квартиру АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101; паркувальне місце № 130, загальна площа (кв.м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта 1183658312101, паркувальне місце № 131, загальна площа (кв.м) 19.4, за адресою: АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта: 1183680412101, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;
- виселити ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та інших мешканців, які зареєстровані та/або проживають у предметі іпотеки, квартирі АДРЕСА_8 , без надання іншого житлового приміщення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року, ухваленим у складі судді Батманова В. В., відмовлено у задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Миробонд», ТОВ «Бігкомерц», ТОВ «Альфа Дистриб`юшн», треті особи: приватний нотаріус ДМНО Бондаренко Р. О., приватний нотаріус ДМНО Кравченко О. О., приватний нотаріус ДМНО Ярмолюк М. М., про визнання недійсними правочинів, скасування рішень, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що при зверненні до суду з цим позовом банком обрано неефективний спосіб захисту права.

Короткий зміст судових рішень судів апеляційної та касаційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк»задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року скасовано. Провадження у справі № 201/2913/23 закрито.

Суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що з огляду на суб`єктний склад сторін, справа в частині позовних вимог щодо внесення майна до статутного капіталу ТОВ «Миробонд» віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у порядку цивільного судочинства. Оскільки інші вимоги банку, зокрема щодо виселення, є похідними від припинення права власності на майно та не можуть бути розглянуті без вирішення зазначених вище вимог, а тому також підлягають розгляду у господарській юрисдикції. У справі, що переглядається, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» за своїм суб`єктним складом повинні розглядатися у порядку господарського судочинства.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2025 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2024 року скасовано. Справу передано для продовження розгляду до Дніпровського апеляційного суду (провадження № 61-16136св24).

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції вважав, що апеляційний суд помилково застосував до спірних правовідносин пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України та необґрунтовано вважав, що спір, який виник між сторонами, є господарсько-правовим. Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що за результатами розгляду апеляційної скарги суд ухвалює постанову (частина перша статті 381 ЦПК України).

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2025 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2024 року скасовано.
Позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Миробонд», ТОВ «Бігкомерц», ТОВ «Альфа Дистриб`юшн», треті особи: приватний нотаріус ДМНО Бондаренко Р. О., приватний нотаріус ДМНО Кравченко О. О., приватний нотаріус ДМНО Ярмолюк М. М., про визнання недійсними правочинів, скасування рішень, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено.
Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_8 , (реєстраційний номер об`єкта 1183635412101), що укладений 24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 313.
Визнано недійсним акт приймання-передачі вкладу (внеску), що вноситься до статутного капіталу від 11 листопада 2021 року б/н, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Миробонд», щодо передачі об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_9 , загальна площа (кв. м) 567,9; житлова площа (кв. м) 252,1; за адресою: 
АДРЕСА_7 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101. Розмір частки - 1/1.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61654629 від 17 листопада 2021 року про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101. Розмір частки - 1/1, за ТОВ «Миробонд», прийняте приватним нотаріусом ДМНО Бондаренком Р. О.
Визнано недійсним договір іпотеки від 03 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Бігкомерц» та ТОВ «Миробонд», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О. та зареєстрований у реєстрі за серією та номером 1, про передачу в іпотеку об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта 1183635412101. Розмір частки - 1/1.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66012878 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О., та відповідний запис про іпотеку 48906174.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66012815 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О., та відповідний запис про обтяження 48906090.
Визнано недійсними договір дарування паркувального місця № 130 за адресою: АДРЕСА_11 , (реєстраційний номер № 1183658312101), що укладений 24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 314.
Визнано недійсним акт приймання-передачі вкладу (внеску), що вноситься до статутного капіталу, від 11 листопада 2021 року б/н, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Миробонд», щодо передачі об`єкта нерухомого майна, а саме: паркувального місця № 130, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183658312101. Розмір частки - 1/1.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61653164 від 17 листопада 2021 року про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: паркувальне місце № 130, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183658312101, розмір частки - 1/1, за ТОВ «Миробонд», прийняте приватним нотаріусом ДМНО Бондаренком Р. О.
Визнано недійсним договір іпотеки від 03 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Бігкомерц» та ТОВ «Миробонд», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О. та зареєстрований у реєстрі за серією та номером 4, про передачу в іпотеку об`єкта нерухомого майна: паркувальне місце № 130, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183658312101. Розмір частки - 1/1.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66014360 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О., та відповідний запис про іпотеку 48907146.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66014249 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О., та відповідний запис про обтяження 48907045.
Визнано недійсними договір дарування паркувального місця № 131 за адресою: АДРЕСА_11 , (реєстраційний номер № 1183680412101), що укладений 24 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Ярмолюк М. М. і зареєстрований у реєстрі за № 315.
Визнано недійсним акт приймання-передачі вкладу (внеску) що вноситься до статутного капіталу, від 11 листопада 2021 року б/н, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Миробонд», щодо передачі об`єкта нерухомого майна: паркувального місця № 131, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта: 1183680412101. Розмір частки - 1/1.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 61655465 від 17 листопада 2021 року про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: паркувальне місце № 131, загальна площа (кв. м): 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183680412101, розмір частки - 1/1, за ТОВ «Миробонд», прийняте приватним нотаріусом ДМНО Бондаренком Р. О.
Визнано недійсним договір іпотеки від 03 січня 2023 року, укладений між ТОВ «Бігкомерц» та ТОВ «Миробонд», посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О. та зареєстрований у реєстрі за серією та номером 7, про передачу в іпотеку об`єкта нерухомого майна: паркувального місця № 131, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 . Реєстраційний номер об`єкта 1183680412101. Розмір частки - 1/1.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66013731 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О., та відповідний запис про іпотеку 48906644.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 66013975 від 03 січня 2023 року, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Кравченком О. О., та відповідний запис про обтяження 48906958.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 03 квітня 2006 року № DNHLGB00000520 у розмірі 800 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України складає еквівалент 29 254 880,00 грн, яка складається із частини заборгованості за тілом кредиту, звернути стягнення на предмети іпотеки: квартиру АДРЕСА_10 . Реєстраційний номер об`єкта: 1183635412101; паркувальне місце № 130, загальна площа (кв.м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта: 1183658312101; паркувальне місце № 131, загальна площа (кв. м) 19,4, за адресою: АДРЕСА_11 , реєстраційний номер об`єкта: 1183680412101, шляхом продажу вказаних предметів іпотеки на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», із встановленням початкової ціни продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших мешканців, які зареєстровані та/або проживають у предметі іпотеки, квартирі АДРЕСА_8 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 190 419,61 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції встановив, що на момент відчуження ОСОБА_2 спірного майна, кредитне зобов`язання ОСОБА_1 вважалося простроченим, його належне виконання не відбулося. ОСОБА_2 подарувала спірне майно на користь своєї дочки, тобто майно залишилось у сім`ї боржника, однак не у власності останньої, що також свідчить про її недобросовісну поведінку та намагання уникнути відповідальності за рахунок спірного майна. Установивши, що оспорювані договори дарування нерухомого майна, як і правочини (акти) щодо передачі майна до статутного капіталу ТОВ «Миробонд», вчинені ОСОБА_3 , за своїм змістом суперечать вимогам закону, оскільки не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, а вчинені з метою уникнення відповідальності відповідача за рахунок цього майна, що є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання їх недійсними відповідно до вимог статей 3, 13, 234 ЦК України.
Пославшись на абзац третій частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд апеляційної інстанції задовольнив вимогу про скасування державної реєстрації цих правочинів та повернення відповідних прав у стан, який існував до цієї державної реєстрації.

Установивши, що оспорювані договори іпотеки, укладені між ТОВ «Миробонд» та ТОВ «Бігкомерц», суперечать положенням статті 583 ЦК України та статтям 5, 9, 13 Закону України «Про іпотеку», суд апеляційної інстанції дійшов висновку про визнання їх недійсними та застосування наслідків визнання їх недійсності - скасування відповідних рішень про державну реєстрацію. 

Задовольняючи позов у частині вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції врахував, що строк виконання зобов`язання настав 07 березня 2023 року, однак ОСОБА_1 його не виконав, а загальна заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 1 192 531,98 доларів США, яка значно перевищує вартість предмета іпотеки, що встановлена сторонами у розмірі 7 000 200,83 грн, тому банк просив звернути стягнення на предмети іпотеки у рахунок часткового погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 800 000,00 доларів США. Оскільки позичальник належним чином не виконав свого обов`язку щодо погашення заборгованості за кредитним договором, зобов`язання забезпечені договорами іпотеки, тому позивач звернувся до суду із матеріально-правовою вимогою про звернення стягнення на іпотечне майно, що відповідає способу судового захисту, передбаченого пунктами 2, 5 частини першої статті 16 ЦК України, Законом України «Про іпотеку» та умовами договору іпотеки, та не суперечить закону. 

Установивши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_12 , однак позивач, як іпотекодержатель, не надавав будь-якої згоди на реєстрацію у предметі іпотеки сторонніх осіб, суд апеляційної інстанції врахував статті 9, 10, 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов висновку, що ці особи підлягають виселенню без надання іншого житла для проживання.

Короткий зміст касаційної скарги 

У липні 2025 року ТОВ «Миробонд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровськогоапеляційного суду від 18 червня 2025 року, в якій просить суд скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції. 

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

31 липня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

01 вересня 2025 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Миробонд» про перегляд розміру судового збору. Продовжено строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Верховного Суду від 31 липня 2025 року.

19 вересня 2025 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У жовтні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

На підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду, у зв`язку з відставкою судді Гулька Б. І., 04 грудня 2025 року сформовано протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи, визначено склад колегії суддів: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

04 лютого 2026 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23 березня 2026 року від ТОВ «Миробонд» до Верховного Суду надійшла заява про повернення касаційної скарги та сплаченого судового збору за подання касаційної скарги.Вказана заява не відповідала вимогам статті 398 ЦПК України. 

Листом від 31 березня 2026 року Верховний Суд роз`яснив ТОВ «Миробонд» право звернутися із заявою про відмову від касаційної скарги, визначене статтею 398 ЦПК України.

Указаний лист ТОВ «Миробонд» отримало 01 квітня 2026 року в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд».

Оскільки ТОВ «Миробонд» не подав до Верховного Суду заяву про відмову від касаційної скарги, як визначено частиною четвертою статтею 398 ЦПК України, заява ТОВ «Миробонд» від 23 березня 2026 року підлягає залишенню без розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає те, що:
- порушено статті 9, 76, 77, 78, 95 ЦПК України у частині прийняття доказів (кредитний договір, додатковий договір до кредитного договору, довідка про введення в експлуатацію будинку) які не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат», що не є належними доказами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку;
- суд апеляційної інстанції порушив статті 76, 77 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази розміру заборгованості за кредитним договором,  а саме відсутні документи первинного бухгалтерського обліку;
- суд апеляційної інстанції застосував положення статті З СК України, статті 234 ЦК України в частині визнання договорів дарування, актів приймання-передачі нерухомого майна фіктивними без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2022 року у справі № 368/963/20-ц (провадження № 61-18864св21), від 28 лютого 2018 року у справі № 923/1106/16, від 28 лютого 2018 року у справі № 909/330/16, від 01 листопада 2018 року у справі № 910/18436/16, від 20 червня 2019 року у справі № 910/4473/17, від 23 липня 2019 року у справі № 922/139/18, від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16143/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/1348/16, від 18 червня 2020 року у справі № 922/1393/19, від 19 листопада 2020 року у справі № 910/21578/16, від 18 лютого 2021 року у справі № 922/1223/20, від 31 березня 2021 року у справі № 201/2832/19 (провадження № 61-14079св20), від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/1237/18, від 02 лютого 2023 року у справі № 910/10164/21, від 20 квітня 2023 року у справі № 910/5174/21, від 18 вересня 2024 року у справі № 751/1620/23 (провадження № 61-8723св24), від 12 березня 2025 року у справі № 910/20940/21 (910/1996423).

Доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 на момент укладання оспорюваних договорів дарування намагалась уникнути виконання зобов`язання, матеріали справи не містять. Позивач не довів, що існували порушення основного зобов`язання за кредитним договором. 

Заявник указує, що із матеріалів справи та оскаржуваної постанови не вбачається доведення позивачем таких кваліфікаційних ознак фіктивного правочину, як відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки, оскільки таким юридичним наслідком стало розпорядження ОСОБА_5 цим майном як власником, яке виявилось у вчиненні нею, як власником майна, дій, які полягали, зокрема у внесенні спірного нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Миробонд».

Звертає увагу, що ОСОБА_5 на момент прийняття рішення про внесення майна до статутного капіталу ТОВ «Миробонд» була власником цього майна значний період, а саме з 24 лютого 2017 року до 11 листопада 2021 року, не була стороною відносин кредитного договору від 03 квітня 2006 року, а отже, не була боржником у розумінні цивільного законодавства. 
Таким чином, після підписання акта приймання-передачі майна до складу статутного капіталу ТОВ «Миробонд» правочин був виконаний та відбулось настання реальних правових наслідків, які полягали у набутті права власності у ТОВ «Миробонд» на передане йому нерухоме майно з усіма похідними від цього правами. 

Отже, твердження апеляційного суду стосовно того, що ОСОБА_3 , передаючи нерухоме майно у статутний капітал ТОВ «Миробонд» за актами приймання-передачі від 11 листопада 2021 року б/н, діяла недобросовісно, зловживала своїм правом на шкоду кредитору, є необґрунтованим та безпідставним, прийнятим без урахування зібраних доказів у справі, а передача нерухомого майна мала реальний та дійсний характер, що унеможливлює застосування до цих відносин статті 234 ЦК України.

Звертає увагу, що позивач не звертався до ТОВ «Миробонд» із вимогами щодо предмета іпотеки як до особи, до якої перейшло право власності. Нездійснення позивачем встановлених законом заходів призвело до обрання ним неналежного способу захисту. 

Заявник указує, що має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар.

Крім того, заявник стверджує, що задовольнивши позовні вимоги у частині визнання недійсними договорів іпотеки від 03 січня 2023 року, виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції дійшов необґрунтованих висновків, оскільки ці вимоги є похідними від наявності права позивача на звернення стягнення на іпотечне майно виключно у разі наявності порушення умов кредитного договору, а судом апеляційної інстанції порушення умов кредитного договору встановлено на підставі неналежних доказів.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як таку, що ухвалена з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами

03 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNHLGB00000520 про надання кредиту у вигляді непоновлюваної кредитної лінії.
За змістом пункту 1.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредитні кошти на строк до 03 квітня 2026 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 1 655 174,67 доларів США на такі цілі: оплата за договором про сумісну діяльність з будівництва ЖК «Амфітеатр» за адресою: АДРЕСА_13 , від 12 січня 2006 року; оплата за договором про сумісну діяльність з будівництва ЖК «Амфітеатр» за адресою: АДРЕСА_14 від 12 січня 2006 року, укладених з ТОВ «Перспектива Інвестмен», у розмірі 1 394 674,50 доларів США та на оплату страхових платежів у розмірі 260 500, 17 доларів США, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 1,07 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.
Із виписки з рахунку № НОМЕР_1 , меморіальних ордерів та заяви про видачу готівки від 03 квітня 2006 року № 20 встановлено, що банк надав позичальнику кредит у межах узгодженого сторонами кредитного ліміту.

За умовами договору, щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 16 343,65 доларів США, для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із: заборгованості за кредитом та процентами. Період сплати вважається з «20» до «25» число кожного місяця.

Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених пунктом 2.2.2 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі 3,00 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

Згідно з пунктом 2.3.3 кредитного договору, при порушенні позичальником зобов`язань, передбачених умовами цього договору, банк, на власний розсуд, має право змінити умови договору - вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. При цьому, згідно зі статтями 212, 611, 651 ЦК України, за зобов`язаннями, строк виконання яких не настав, строки вважаються такими, що настали у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором.

Відповідно до пункту 2.3.7 кредитного договору банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої пунктом 1.1 цього договору, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, при настанні умов, передбачених пунктом 2.3.3 цього договору.

24 січня 2013 року між банком та ОСОБА_1 укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № DNHLGB00000520 від 03 квітня 2006 року, яким сторони погодили відмінити нараховану пеню станом на 24 січня 2013 року. Із моменту підписання цього додаткового договору, чергове нарахування пені за порушення зобов`язань буде відбуватися відповідно до пункту 4.1 кредитного договору. Сторони домовилися викласти пункт 4.1 кредитного договору в такій редакції: «пункт 4.1 у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,11 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні».

03 квітня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки № DNHLGB00000520, відповідно до якого іпотекою забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_1 , що випливають із кредитного договору від 03 квітня 2006 року № DNHLGB00000520, з повернення кредиту у строк до 03 квітня 2026 року включно, у сумі 1 655 174,67 доларів США, із яких: на придбання нерухомості у сумі 1 394 674,50 доларів США, на сплату страхових платежів - 260 500,17 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,07 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом щомісяця в період сплати, за який приймається період з «20» до «25» число кожного місяця.

Згідно з пунктом 7 договору іпотеки, у забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором, іпотекодавець надав в іпотеку майнові права на отримання у власність нерухомого майна, будівництво якого незавершене, а саме:
- квартири номер АДРЕСА_2 ).
- паркувальних місць № 130, № 131, розташованих у ЖК «Амфітеатр», за адресою: АДРЕСА_1 ). 

Умови пунктів 17.8.1, 17.8.2 договору іпотеки визначають право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов?язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Пунктом 24 договору іпотеки визначено, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Із витягу № 8070772, сформованого 26 червня 2006 року, із Державного реєстру іпотек встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу до Державного реєстру іпотек внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: підстава обтяження: договір № DNHLG000000520, реєстр 444, 03 квітня 2006 року. Об`єкт обтяження - майнові права на отримання у власність квартири АДРЕСА_15 .

Із витягу № 19937903, сформованого 28 липня 2008 року, із Державного реєстру іпотек (реєстрація змін) встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу до Державного реєстру іпотек внесено зміни: підстава: договір іпотеки № DNHLGВ00000520, реєстр 444, 26 червня 2006 року, приватний нотаріус Крючкова Т. В. 

Довідкою ТОВ «Перспектива Інвестмент» № 07/11/12-3, складеною 12 листопада 2008 року, підтверджено, що на підставі договору про сумісну діяльність від 12 січня 2006 року № 29-Ю і додаткової угоди від 30 березня 2007 року, договору про сумісну діяльність від 12 січня 2006 року № 130/131-П-А і додаткової угоди від 30 березня 2007 року за ОСОБА_2 закріплені об`єкти будівництва: квартира АДРЕСА_4 , паркувальне місце АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , які після введення в експлуатацію згідно з рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 14 червня 2007 року № 1798, набули наступної адреси: квартира АДРЕСА_16 , будинок 35Т.

Право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_9 , паркувальне місце № НОМЕР_2 та паркувальне місце АДРЕСА_6 , підтверджено рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 25 жовтня 2007 року № 3581. У 2015 році АДРЕСА_7 перейменовано на АДРЕСА_7 .

На підставі договорів дарування АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , укладених та посвідчених приватним нотаріусом Ярмолюк М. М. 24 лютого 2017 року, квартира АДРЕСА_19 , що належали на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_2 , перейшли у власність її доньки ОСОБА_4 

23 жовтня 2020 року, за зверненням АТ КБ «ПриватБанк», Соборний відділ поліції Дніпровського відділу поліції Головного правління національної поліції ВП ГУНП в Дніпропетровській області зареєстрував кримінальне провадження № 12020040650001811 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 

10 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_1 , про визнання права іпотеки на спірну квартиру та паркувальні місця.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року позов банку у справі № 201/3422/20 задоволено. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 задоволені частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року скасовано з процесуальних порушень та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено, та визнано за АТ КБ «ПриватБанк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_10 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1183635412101; паркувальні місця АДРЕСА_3 , на умовах, передбачених договором іпотеки від 03 квітня 2006 року № DNHLGB00000520.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд зазначив, що перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Тому, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна.
Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко Р. О., як державний реєстратор, 17 листопада 2021 року прийняв такі рішення:
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61654629, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Миробонд» на об`єкт нерухомого майна (квартира, реєстраційний номер 1183635412101); адреса: АДРЕСА_12 . Реєстрація права власності проведена на підставі акта приймання-передачі вкладу (внеску) до статутного капіталу, серія та номер - б/н, виданого 11 листопада 2021 року, видавник - ОСОБА_3 . Номер відомостей про речове право - 45101712; Розмір частки - 1/1;
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61653164, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Миробонд» на об`єкт нерухомого майна (паркувальне місце № 130, реєстраційний номер 1183658312101); адреса: АДРЕСА_11 . Реєстрація права власності проведена на підставі акта приймання-передачі вкладу (внеску) у статутний капітал, серія та номер - б/н, виданого 11 листопада 2021 року, видавник ОСОБА_3 . Номер запису про право власності - 45100787; розмір частки - 1/1;
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61655465, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Миробонд» на об`єкт нерухомого майна (паркувальне місце № 131, реєстраційний номер 1183680412101); адреса: АДРЕСА_11 . Реєстрація права власності проведена на підставі акта приймання-передачі вкладу (внеску) у статутний капітал, серія та номер - б/н, виданого 11 листопада 2021 року, видавник ОСОБА_3 . Номер запису про право власності - 45102327; розмір частки - 1/1.

Засновником ТОВ «Миробонд» є ОСОБА_3 , відсоткова частка статутного капіталу товариства у ОСОБА_3 - 100 %.

21 грудня 2022 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_2 залишені без задоволення, постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 201/3422/20 залишена без змін (провадження № 61-19716св21) .
Відхиляючи доводи касаційних скарг та погоджуючись з висновками апеляційного суду, Верховний Суд акцентував увагу на тому, що з аналізу статей 5, 6 Закону України «Про іпотеку» та пунктів 7, 8 договору іпотеки слідує, що іпотека поширюватиметься й на будівлю (споруду) чи об`єкт незавершеного будівництва, що будуть збудовані після укладення договору іпотеки.

03 січня 2023 року ТОВ «Миробонд», як іпотекодавець, передав квартиру АДРЕСА_9 та паркувальні місця № 130, № 131 в іпотеку ТОВ «Бігкомерц», як іпотекодержателю, для забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Альфа Дистриб`юшн» за договором надання коштів у позику від 05 серпня 2021 року № 17, зі строком виконання зобов`язання - 17 січня 2023 року, тобто через 14 днів після передачі майна в іпотеку.

03 січня 2023 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кравченко О. О. прийняв наступні рішення:
1) щодо квартири АДРЕСА_8 (реєстраційний номер № 1183635412101):
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 66012878, яким внесено запис про іпотеку № 48906174, на підставі договору іпотеки від 03 січня 2023 року № 1, посвідченого приватним нотаріус ДМНО Кравченко О. О. Іпотекодержатель - ТОВ «Бігкомерц». Іпотекодатель - ТОВ «Миробонд»;
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66012815, яким внесено запис про обтяження № 48906090, на підставі договору іпотеки від 03 січня 2023 року № 1, посвідченого приватним нотаріус ДМНО Кравченко О. О., заборона № 2. Вид обтяження - заборона на нерухоме майно; обтяжувач - ТОВ «Бігкомерц», особа, майно/права якої обтяжуються - ТОВ «Миробонд»; особа, в інтересах якої встановлено обтяження - ТОВ «Альфа Дистриб`юшн»;
2) щодо паркувального місця № 130 за адресою: АДРЕСА_11 , (реєстраційний номер № 1183658312101):
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66014360, яким внесено запис про іпотеку № 48907146, на підставі договору іпотеки від 03 січня 2023 року № 4, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О.;
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66014249, яким внесено запис про обтяження № 48907045, на підставі договору іпотеки від 03 січня 2023 року № 4, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., заборона № 5;
3) щодо паркувального місця № 131 за адресою: АДРЕСА_11 , (реєстраційний номер № 1183680412101):
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66013731, яким внесено запис про іпотеку № 48906644, на підставі договору іпотеки від 03 січня 2023 року № 7, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О.;
- про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 66013975, яким внесено запис про обтяження № 48906958, на підставі договору іпотеки від 03 січня 2023 року № 7, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кравченко О. О., заборона № 8.

28 січня 2023 року до Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі рішення суду у справі № 201/3422/20 внесено записи про іпотеку та обтяження нерухомого майна: квартири АДРЕСА_9 , паркувальних місць № 130, АДРЕСА_20 , іпотекодержателем яких є АТ КБ «ПриватБанк».

Заборгованість ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором станом на 24 лютого 2023 року складає 3 550 975,06 доларів США, із яких: тіло кредиту - 1 192 531,98 доларів США; проценти - 1 014 092,61 доларів США; пеня - 1 344 350,47 доларів США.

02 березня 2023 року банк у порядку пунктів 2.3.3, 2.3.7 кредитного договору, на підставі частини другої статті 1050 ЦК України на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 направив повідомлення-вимоги згідно з якими АТ КБ «ПриватБанк» вимагало дострокового повернення усієї суми кредиту разом з іншими нарахуваннями у розмірі 3 550 975,06 доларів США, в п?ятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, тобто у строк до 07 березня 2023 року.

02 березня 2023 року банк на адреси проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 направив повідомлення-вимоги згідно з якими АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що у випадку прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимагає, згідно з положеннями статті 40 Закону України «Про іпотеку», добровільно звільнити квартиру АДРЕСА_9 , паркувальні місця АДРЕСА_3 , разом із усіма членами сім`ї та іншими мешканцями. Такі вимоги банку не виконано.

У визначений банком строк зобов`язання не було виконано.

У володінні ОСОБА_2 є інше житло для проживання: квартира, містобудівного ансамблю «Крутогорний» - комплекс «Східна Башта», розташоване за адресою: АДРЕСА_21 , загальною площею - 234,4 кв. м, житловою площею - 198,8 кв. м, що підтверджується інформаційною довідкою від 09 березня 2023 року № 325310455 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У володінні ОСОБА_3 є квартира, за адресою: АДРЕСА_22 , загальна площа - 60 кв. м, житлова - 39,6 кв. м, що підтверджується інформаційною довідкою від 28 травня 2021 року № 258738413 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та застосованого судами в оскаржуваних судових рішеннях (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ТОВ «Миробонд» не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують. 

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили. Під час кваліфікації дій як таких, що свідчать про зловживання правом, суд надає оцінку наявності негативних наслідків для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати); правовому статусу особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та і здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Фраудаторні правочини вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору.

У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів.

У разі невідповідності фраудаторного правочину загальним принципам цивільного права та його вчинення з виходом за межі цивільних прав суди можуть визначити юридичну кваліфікацію такого правочину із застосуванням загальних положень ЦК України.
Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення, зокрема, унеможливлюється звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна.

У постанові від 18 грудня 2024 року у справі № 916/379/23 (провадження № 12-22гс24) Велика Палата Верховного Суду, кваліфікуючи правочин як фраудаторний і визначаючи правові підстави для визнання його недійсним, застосовувала норми пункту 6 частини першої статті 3, частин першої - четвертої статті 13, частини першої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.

У постанові від 04 лютого 2026 року у справі № 910/6654/24 (провадження №12-28гс25) Велика Палата Верховного Суду підтримала свій висновок та зазначила, що підстава для кваліфікації правочину як фраудаторного і визнання його недійсним за статтями 3, 13 ЦК України (всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом) є достатньою. Оспорити такий правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав. 
Отже, позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17), від 07 жовтня 2020 року у справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19, від 24 лютого 2021 року у справі № 757/33392/16, від 14 грудня 2022 року у справі № 372/437/20 (провадження № 61-7390св22), від 08 жовтня 2025 року у справі №.567/1188/23 (провадження № 61-6868св25).

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання з повернення суми позики, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами щодо кредитора (постанова Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 753/11680/20 (провадження № 61-1432св23)).

Верховний Суд зауважує, що, обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, який передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора.

Розглядаючи спори про визнання недійсними договорів як таких, що вчинені боржником на шкоду кредитору, слід надавати оцінку наявності ознак фраудаторності, про які стверджує позивач, як у кожному договорі, так і в договорах (якщо їх декілька) у сукупності як таких, що складають певну послідовність пов`язаних дій, спрямованих на виведення майна з власності боржника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2026 року № 910/6654/24 (провадження № 12-28гс25)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2026 року у справі № 910/6654/24 (провадження № 12-28гс25) вказала « Для застосування конструкції фраудаторного правочину важливо, щоб кредитору належало суб`єктивне цивільне право (зокрема, право вимоги). Верховний Суд неодноразово аналізував поняття фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису. Тому для застосування вказаного поняття не обов`язково щоб існувало судове рішення про стягнення, зокрема, боргу чи був розпочатий судовий процес про стягнення боргу. Необхідно, щоб той чи інший правочин вчинявся на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) чи зменшення обсягу майна боржника (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 159/5846/23, від 30 липня 2025 року у справі № 766/2529/24).

Обґрунтовуючи заявлені у справі вимоги, банк зазначав, що оспорювані договори мають фраудаторну природу, оскільки укладені з метою ухилення від виконання зобов`язання за кредитним договором, який укладено з ОСОБА_1 03 квітня 2006 року. 

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (постанова Верховного Суду від 14 січня 2026 року у cправі № 910/14000/24). 

Заявник у касаційній скарзі, зокрема, посилається на те, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою, у власність якої перейшло нерухоме майно: квартира та два паркувальні місця у житловому комплексі. При цьому як на момент отримання у власність, так і на момент передачі зазначеного майна у статутний капітал товариства, вона не була боржником за кредитним договором від 03 квітня 2006 року. Суди не з`ясували ту обставину, що учасники цих договорів мали дійсний намір на їх виконання, а позивач не довів, що оспорювані договори укладалися за відсутності їх учасників наміру створювати юридичні наслідки.

У цій справі апеляційний суд установив, що на підставі договорів дарування нерухомого майна, укладених 24 лютого 2017 року, ОСОБА_2 зі згоди свого чоловіка ОСОБА_1 , передала квартиру АДРЕСА_8 , та паркувальні місця № 130, № 131, розташовані за адресою: АДРЕСА_11 , у власність своєї дочки - ОСОБА_3 . Однак на час укладення цих правочинів, кредитне зобов`язання ОСОБА_1 перед банком уважалось простроченим, його належне виконання не відбулося. 

Суд також установив, що ОСОБА_3 передала до статутного капіталу ТОВ «Миробонд», єдиним засновником якого є вона, вказане іпотечне майно 11 листопада 2021 року, тобто після того, як постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 201/3422/20 задоволено позов банку до неї, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_1 про визнання за АТ КБ «ПриватБанк» права іпотеки на спірне нерухоме майно: квартиру та два паркувальних місця.

Крім того, постановою від 21 грудня 2022 року Верховний Суд залишив без задоволення касаційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 листопада 2021 року - без змін у справі № 201/3422/20.

03 січня 2023 року ТОВ «Миробонд» як іпотекодавець передало в іпотеку ТОВ «Бігкомерц» вказане вище нерухоме майно у забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Альфа Дистриб`юшин» за договором про надання коштів у позику від 05 серпня 2021 року зі строком виконання зобов`язання - 17 січня 2023 року, тобто через 14 днів після передачі в іпотеку. 
Отже, встановивши, що відчуження спірного нерухомого майна іпотекодавцем ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та передача останньою цього ж нерухомого майна до статутного капіталу товариства вчинено з метою уникнення виконання зобов`язання боржника ОСОБА_1 перед кредитором та іпотекодержателем спірного майна, який мав на той час прострочену заборгованість за кредитним договором від 03 квітня 2006 року, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.
Верховний Суд зауважує, що суд апеляційної інстанцій правильно врахував, що оспорювані договори дарування та безоплатні правочини, на підставі яких до статутного капіталу товариства передано нерухоме майно, вчинені між близькими родичами (оскільки мати подарувала нерухоме майно дочці, яка після визнання банка у судовому порядку іпотекодержателем спірного майна передала це майно до статутного капіталу товариства, єдиним засновником якого є саме вона), ці правочини були направлені на протиправний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича, з метою приховати це майно від звернення стягнення на нього в порядку виконання рішення суду в майбутньому.

При цьому, суд касаційної інстанції констатує, що боржник не спростував відсутність заборгованості за кредитним договором як на час укладення оспорюваних договорів дарування нерухомого майна, так і на час ухвалення апеляційним судом оскаржуваної постанови. 

Враховуючи, що Велика Палата Верховного Суду у постанові 04 лютого 2026 року у справі № 910/6654/24 виклала висновок щодо недопустимості одночасної кваліфікації оспорюваного фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як фіктивного (стаття 234 ЦК України) і такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3,13 ЦК України), суд апеляційної інстанції помилково послався на приписи статті 234 ЦК України, однак це не потягло за собою ухвалення ним помилкового рішення по суті цього спору.

Аналогічних висновків щодо правової кваліфікації правочинів Верховний Суд дійшов у постанові від 13 березня 2026 року у справі № 448/526/24 (провадження № 61-15120св25).  

Ураховуючи, що оспорювані правочини є таким, що вчиненні на шкоду кредитору, однак не є фіктивними, колегія суддів не вбачає підстав для аналізу доводів касаційної скарги щодо відсутності/наявності в учасників правочинів наміру створити юридичні наслідки.

Отже, доводи касаційної скарги в цій частині на увагу не заслуговують.

Щодо оспорення договорів іпотеки, укладених 03 січня 2023 року між ТОВ «Миробонд» та ТОВ «Бігкомерц», колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції у тій частині, що ці правочини також мають ознаки фраудаторності, оскільки укладені з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_1 , оскільки укладені за 14 днів до настання виконання основного зобов`язання ТОВ «Альфа Дистриб`юшн», отже, суперечать положенням пункту 6 статті 3 частини третьої статті 13 ЦК України.

Оскільки зазначені правочини вчинені на шкоду кредитору, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання договорів іпотеки від 03 січня 2023 року недійсними відповідно до статей 203, 215 ЦК України.

При цьому суд апеляційної інстанції застосував положення статей 583 ЦК України (майно передано у заставу без згоди заставодавця), статей 5, 9, 13 Закону України «Про іпотеку» (майно передано в наступну іпотеку без згоди іпотекодержателя).

Колегія суддів спростовує доводи касаційної скарги щодо способу захисту, обраного банком, оскільки ці доводи суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пунктах 148, 149 постанови від 04 лютого 2026 року у справі № 910/6654/24 (провадження № 12-28гс25). 

Ураховуючи, що інші відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будь-яких повноважень на оскарження судового рішення у частині вимог, пред`явлених банком до них (розмір заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на майно, виселення), не надавали, доводи касаційної скарги ТОВ «Миробонд» у цій частині в касаційному порядку не переглядаються.

Колегія суддів враховує, що касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності оскаржуваних судових рішень в частині висновків про скасування державної реєстрації права власності, а тому відповідно до статті 400 ЦПК України цим висновкам суд касаційної інстанції оцінки не надає. 

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Посилання заявника на те, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України та Верховного Суду, що зазначені у касаційній скарзі, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду апеляційної інстанції, зроблені за наслідками розгляду справи по суті, узгоджуються з нормативно-правовим обґрунтуванням та правовими висновками, викладеними у наведених у касаційній скарзі постановах.
Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанцій - без змін. 

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться. 

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миробонд» залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк