Справа № 465/6401/25    Головуючий у 1 інстанції: Чорний І.Я. 
Провадження № 33/811/889/26    Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., за участю адвоката Савки Тараса Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Савки Т.В. на постанову Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2026 року, 
встановив:

постановою Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України 665,60 грн. судового збору.
Відповідно до оскаржуваної постанови, 18.07.2025 о 23:25, м.Львів, вул. Сахарова 19, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Golf д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю із порожнини рота, порушена координація рухів, поведінка що не відповідає дійсності) від проходження мед. огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що підтверджуються висновком лікаря 001442 від 19.07.2025. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову адвокат Савка Т.В. подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2026 року, скасувати таку постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, ОСОБА_1 належним чином не був повідомлений про розгляд даної справи, копія оскаржуваної постанови на адресу проживання ОСОБА_1 судом не надсилалася, та останнім не отримувалася.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що причиною для складання адміністративного протоколу та проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 стали незаконні дії працівників поліції, які полягають у незаконному зупиненні його автомобіля, тому в подальшому всі їхні дії і пропозиція огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та складання протоколу про адміністративне правопорушення також є незаконними, та не можуть слугувати підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.
Зазначає, що інспектор поліції передчасно склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки останній був згідний пройти огляд на стан сп`яніння, та лише попросив дати можливість завершити телефонну розмову, надати йому документи на приклад, та жодного разу не висловив своєї категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а відтак в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши пояснення адвоката Савки Т.В. про задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження постанови судді місцевого суду, та приходить до висновку що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, з огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам у їх сукупності.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.
Приймаючи рішення про визнання винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення на ОСОБА_1 суддя першої інстанції допустила неповноту і однобічність у дослідженні доказів по справі.
Так, згідно п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність, за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що його вина підтверджується наявними у справі матеріалами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №395886 від 19.07.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів від 13.12.2025; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.12.2025; долученими працівниками поліції відеозаписами з нагрудних камер за участі водія ОСОБА_1 ; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 001442 від 19.07.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду; поясненнями ОСОБА_2 .
Відповідно до змісту ст. 266 КУпАП та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (надалі Інструкція) якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Як передбачено п. 12 Розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Разом з тим, як зазначено в апеляційній скарзі, та про що ствердив адвокат Савка Т.В. в суді апеляційної інстанції, останній, від проходження медичного огляду не відмовлявся, а лише попросив дати можливість завершити телефонну розмову, надати йому документи на прилад та жодного разу не висловив своєї категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Як вбачається із відеозапису події, який долучений до матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_1 відмовився під проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, працівником поліції було запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився, та згодом на службовому автомобілі був доставлений до кабінету огляду водіїв на Кульпарківська, 95 у м.Львові.
В подальшому, на 15 хв. відеозапису під назвою Сlip3 медична сестра запитує ОСОБА_1 : «Ви будете міряти тиск?» на що, останній відповідає «Ні, не буду», після цього медична сестра зазначає: « Ну то все, відмова», хоча ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду, а лише відмовився від вимірювання йому тиску.
В подальшому на 8 хвилині відеозапису з нагрудних камер поліцейських під назвою Сlip4 зафіксовано наступний діалог:- Медична сестра – «Ви будете проходити огляд?» - ОСОБА_1 – «Я з Вами не буду проходити огляд;» - Медична сестра – «Ви відмовляєтеся?» - ОСОБА_1 – «Ні».
На 11 хв. відеозапису з нагрудних камер поліцейських під назвою Сlip4 ОСОБА_1 повторно зазначив готовність пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, зазначав про надання йому документів, які підтверджують повірку та сертифікацію відповідного приладу Драгер алкотест.
Однак, так і не отримавши відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння лікар-нарколог почав здійснювати оформлення висновку про фіксацію відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, а поліцейський повідомив про складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Аналізуючи докази, наявні в матеріалах справи, в тому числі і наявні відеозаписи, наведене свідчить про те, що інспектор поліції передчасно склав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , оскільки останній був згідний пройти огляд на стан сп`яніння та жодного разу не висловлював своє категоричної відмови від проходження огляду на стан сп`яніння .
Частиною 3 ст. 266 КУпАП встановлено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
У зв`язку з вищенаведеним працівниками поліції було порушено порядок проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП.
Згідно ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином, матеріали справи не містять спростування доводів захисника – адвоката Савки Т.В. про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що виключає притягнення його до відповідальності за порушення вимог п. 2.9а ПДР.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, не встановив всіх фактичних обставин справи, не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та дійшов передчасного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд зауважує, що суд повинен обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартами доведення «поза розумним сумнівом».
За положеннями п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Наведені вище обставини свідчать про недодержання працівників поліції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , а отже, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
постановив:
поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката Савки Тараса Володимировича – задоволити.
Постанову Франківського районного суду м. Львова від 05 березня 2026 року про притягнення, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА