Справа № 309/23/26
Провадження № 2-а/309/1/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області
в складі головуючого судді Довжанин М.М.
за участю секретаря судового засідання Драб Н. В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2025 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, - закрити.
Позов мотивовано тим, згідно постанови його притягнуто до відповідальності за порушення п. 2.3. «в» ПДР, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст. 121 КУпАП, у виді штрафу в сумі 510 грн. За змістом постанови 23.12.2025 року о 14 год.в м.Хуст по вул.Духновича позивач керував автомобілем марки SKODA SUPER B НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки.
Вважає таку постанову незаконною з наступних підстав.
Зокрема відсутні докази вчинення ним правопорушення. Сама постанова не може бути беззаперечним доказом на підтвердження його вини. З постанови вбачається, що жодних пояснень свідків, доказів здійснення фото чи відеофіксації, які б підтверджували порушення позивачем ПДР, крім викладених у постанові обставин, немає.
Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити, постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
У відзиві на позов ГУНП в Закарпатській області просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що оскаржувана постанова складена відповідно до КУпАП, Інструкції, а посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства є необґрунтованим. Інспектором поліції було виявлено порушення, вчинене позивачем та складено постанову у відповідності до КУпАП та вимог Інструкції.
У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем не долучено жодних доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема відеозапису з нагрудної камери поліцейського, фото чи відеофіксації правопорушення, показань свідків або протоколу їх опитування, крім того свідки події не були опитані. Просив позов задовольнити, скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 665 грн.50 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.
Позивачем ОСОБА_1 подано заяву, в якій він просить провести розгляд справи без його участі. Позовну заяву підтримує та просить задоволити.
Звертає увагу, що відповідачем не долучено жодних доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції (ч. 3 ст. 268 КАС України). 
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк за заявою особи щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу.
Частиною 1 ст. 168 КАС України передбачено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6399428 від 23.12.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Згідно із оскаржуваною постановою ОСОБА_1 23.12.2025 року о 14 год. в м.Хуст по вул.Духновича керував автомобілем марки SKODA SUPER B НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3. «в» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до п. 2.3. «в» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Частиною 5 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки.
Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Однак відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.
Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
В оскаржуваній постанові серії ЕНА №6399428 від 23.12.2025 року в графі «до постанови додаються» відсутні відомості про докази, які додаються на обґрунтування винесеної постанови. Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху, зокрема, що позивач під час руху не був пристебнутий ременем безпеки.
До відзиву на позов відповідачем не долучено жодних доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР.
Отже, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (постанова Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17, № рішення 73700340).
Крім того, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлює встановлення об`єктивної сторони правопорушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 березня 2020 року у справі №607/7987/17.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, у тому числі на закріпленій у ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Згідно із закріпленою у ст. 62 Конституції України презумпцією особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню і у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості такої особи.
Вказана позиція висловлена також у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а.
Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Розглянувши справу по суті, суд повинен вирішити питання розподілу між сторонами судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Факт сплати позивачем судового збору в розмірі 665,60 грн. підтверджується квитанцією ID 3416-8133-9372-5807 від 17.01.2026 року. Оскільки позов підлягає задоволенню, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, позивачем заявлено до стягнення 6000,00 грн. На підтвердження витрат надано: Договір про надання правової допомоги від 29.12.2025 року, Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2025 року, Акт наданих послуг від 03.03.2026 р., квитанцію до прибуткового касового ордера №4 від 03.03.2026 року.
Суд зазначає, що дана справа є категорією незначної складності (типова справа щодо ПДР).
При визначенні суми відшкодування суд керується критеріями, визначеними у ч. 5 ст. 134 КАС України, зокрема співмірністю розміру витрат зі складністю справи та значенням справ для сторони.
У даному випадку предметом спору є постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Хоча право на судовий захист не обмежене вартісними показниками, суд зазначає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу (6000,00 грн.) у 11 разів перевищує суму накладеного штрафу.
Крім того, адвокат не був присутній у судовому засіданні, фіксування судового засідання не здійснювалося у зв`язку з неявкою сторін.
Позовна заява має короткий зміст, тобто на її виготовлення не витрачено значного часу.
Суд наголошує, що витрати на правничу допомогу мають бути не лише фактичними, а й прагматичними, тобто обґрунтованими з огляду на обсяг захисту порушеного права. Зважаючи на те, що дана справа є справою незначної складності, є типовою та не потребувала вивчення великого обсягу законодавства чи судової практики, заявлена сума гонорару у 6000,00 грн. є неспівмірною із предметом спору та значенням справи для позивача і є необґрунтованою доказами, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підставі наведеного вимога про стягнення витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає за недоведеністю. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, суд,- 
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6399428 від 23 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2026 року. 

Суддя Хустського 
районного суду: Довжанин М. М.