Справа № 761/44801/25
Провадження № 3/761/245/2026

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Литвин О.А., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 21.11.2025 о 00 год. 10 хв. у м.Києві по бульвару Тараса Шевченка, 2, керував транспортним засобом «Ауді» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому Законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1  вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснив, що він 21.11.2025 близько 24 години на прохання товариша ОСОБА_2 , який не міг викликати собі таксі, приїхав його забрати із закладу. Коли ОСОБА_2 сів до автомобіля, розлив пиво з пляшки, у зв`язку із чим в автомобілі був запах алкоголю. Поки перебував з товаришем в автомобілі, він сам випив пару ковтків пива. У подальшому, до них під`їхали працівники патрульної поліції, які запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що він відмовився, оскільки боявся, що драгер покаже незначну кількість алкоголю, внаслідок чого матиме проблеми на роботі. Вказав, що працівники патрульної поліції не пропонували йому пройти огляд у лікаря, направлення не видали. При цьому, наголошував, що не керував транспортним засобом після того, які випив декілька ковтків пива, у зв`язку із чим просив закрити провадження у справі, за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Ємець С.М. просила суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування своєї позиції, захисник посилалась на те, що на відеозаписі не зафіксовано факт керування транспортним засобом, а направлення містить недостовірну інформацію зокрема щодо того, що ОСОБА_1 було доставлено до закладу охорони здоров`я, при чому саме таке направлення ОСОБА_1 видано не було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , дав показання, згідно із якими, він 21.11.2025 після відпочинку у закладі та вживання там алкогольних напоїв не зміг викликати собі таксі, у зв`язку із чим попросив свого товариша ОСОБА_1 приїхати та підвезти його додому. Після того, як він сів в автомобіль, з пляшкою пива в руках, розлив пиво в салоні автомобіля, а потім запропонував ОСОБА_1 випити з ним. ОСОБА_1 зробив пару ковтків, після чого до них підійшли працівники патрульної поліції, які запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, останній такий огляд не проходив. Після чого їх відвезли на заправку та залишили там. Заперечував факт керування ОСОБА_1 транспортного засобу після декількох ковтків пива.
Суд, заслухавши ОСОБА_1 , його захисника та свідка, враховуючи письмові заперечення захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення; дані направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; дані інших матеріалів долучених до справи; переглянувши в судовому засіданні відеозаписи з нагрудних камер, що містяться на DVD диску, який долучений до матеріалів адміністративної справи, враховуючи заперечення захисника, дійшов висновку, що обставини зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відмова во дія від проходження, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
На переглянутому у судовому засіданні відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 на початку відеозапису, виходячи з автомобіля повідомив про те, що випив пива, на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» категорично відмовився, та відмовився на пропозицію працівників патрульної поліції проїхати до лікаря нарколога, з метою проходження огляду на стан сп`яніння. 
Також, з переглянутого відеозапису убачається, що працівниками поліції було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки не проходження огляду на стан сп`яніння, роз`яснено права та обов`язки. 
При цьому, в ході бесіди з працівниками патрульної поліції ОСОБА_1 повідомив їм, що не мав наміру їхати додому в с. Крюківщина, а планував трохи проїхати та стати, не повідомляв обставин повідомлених суду, за яких він зустрівся з товаришем та випив алкоголь, що свідчить про те, що версія повідомлена ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2 є недостовірною та такою, що спрямована на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Доводи захисника щодо зазначення недостовірних відомостей у направленні на огляд водія транспортного засобу, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а саме щодо доставки ОСОБА_1 на такий огляд, не мають значення у даному випадку, оскільки не спростовують встановлені судом фактичні обставини щодо відмови ОСОБА_1 від проходження на законну вимогу працівників поліції огляду на стан алкогольного сп`яніння, та не можуть бути самостійною підставою для закриття провадження у справі, тобто не впливають на висновки суду про доведеність порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що обставини викладені у протоколі про адміністративне правопорушення знайшли підтвердження у судовому засіданні, а тому слід визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнути останнього до адміністративної відповідальності в межах санкції, передбаченої вказаною статтею.
Положеннями ст. 401 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 130, ст. ст. 23, 33, 283-285 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнути з  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять) грн. 80 коп. на користь держави.
Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови через Шевченківський районний суд м. Києва.
Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Суддя