Справа № 450/1292/20  Провадження № 2-п/450/1/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"27" квітня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді   Мельничук І. І.
секретаря судового засідання   Дикої О. Ю.
за участю представника відповідача Репака В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.12.2017 року у розмірі 51 582,72 грн., станом на 23.01.2020 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості на наданим кредитом (тілом кредиту) – 13 512, 88 грн, заборгованість за пенею та комісією – 38 069,84 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 102, 00 грн.
В обґрунтування позову покликається на те,  що Акціонерне товариство "Універсал Банк" запустив новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 06.12.2017 року між Акціонерним товариством «Універсал Банк» та  ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. 06.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв?язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.09.2022 року. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . АТ "Універсал Банк" свої зобов?язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Станом на 30.08.2018 року у відповідача прострочення зобов?язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв?язку з чим, на підставі положення п.п.5.16 п.5 Розділу І Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов?язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30-08-2018 року направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв?язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 27.12.2018 став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ "Універсал Банк" за Договором станом на 23.01.2020 року становить 51582,72 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 13512,88 грн.; заборгованість за пенею та комісією 38069,84 грн. Оскільки на вимоги позивача відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому представник позивача просить позовні вимоги задоволити.
Заочним рішення судді Пустомитівського районного суду Львівської області Кіпчарського М. О. від 06.07.2020 року, вирішено позовні вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" - задовольнити повністю; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКІ
 НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» місцезнаходження: 04114, вул. Автозаводська буд.54/19, м. Київ, ЄДРПОУ 21133352, заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.12.2017 року у розмірі 51582,72 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», 2102,00 грн. сплаченого судового збору.
30.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.01.2026 року постановлено поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року по цивільній справі № 450/1292/20; прийняти заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року по цивільній справі № 450/1292/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити до розгляду на 03.03.2026 року о 10 год. 30 хв. в приміщенні Пустомитівського районного суду Львівської області (м. Пустомити, вул. Грушевського, 35, Львівська області).
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.03.2026 року постановлено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 450/1292/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволити; скасувати заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року у справі №450/1292/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
03.03.2026 року представником позивача подано письмові пояснення, відповідно до яких останній зазначає, що відповідачем не наведено жодних об`єктивно непереборних обставин, які б унеможливлювали його участь у судовому розгляді чи подання відзиву у встановлений законом строк. Поважними причинами можуть визнаватися лише ті обставини, які виникли незалежно від волі особи, створювали істотні перешкоди для вчинення процесуальних дій та підтверджені належними і допустимими доказами, чого у даному випадку не встановлено. Щодо заперечень відповідача по суті спору, представник позивача зазначає, що 06.12.2017 року відповідачем було підписано анкету-заяву до договору про надання банківських послуг monobank Universal Bank, чим останній підтвердив факт ознайомлення та погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір. Позивач наголошує, що саме в зазначених документах визначено процентну ставку, порядок нарахування пені, комісій, розмір кредитного ліміту та інші істотні умови договору. Відповідач підтвердив, що ці умови йому зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення, а також погодився на можливість внесення змін до договору шляхом повідомлення через мобільний додаток, із подальшим акцептом шляхом продовження користування банківськими послугами. Позивач зазначає, що відповідач не звертався до банку із запереченнями щодо зміни умов договору, не заявляв про розірвання договору та продовжував користуватися кредитним лімітом, чим фактично підтвердив свою згоду із чинною редакцією договору та тарифів. Крім того, представник позивача вказує, що укладення договору відбулося відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а електронний договір, підписаний із використанням електронного підпису, має таку ж юридичну силу, як і договір, укладений у письмовій формі. Відповідач, підписуючи анкету-заяву, визнав електронний підпис аналогом власноручного підпису та підтвердив його рівнозначність паперовому документу. Також позивач зазначає, що без попереднього ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також без підтвердження згоди шляхом введення ОТР-паролю та накладення електронного підпису, технічно неможливим є завершення процедури реєстрації у застосунку monobank, доступ до головного меню та проведення будь-яких фінансових операцій, у тому числі отримання кредиту. Отже, відповідач був належним чином ознайомлений з усіма умовами кредитування, добровільно уклав договір, користувався кредитними коштами, однак належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим заочне рішення суду є законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.
05.03.2026 року представником позивача – Мєшніком К. І. на адресу суду продубльовано письмові пояснення аналогічні тим, що ним вже було подано та зареєстровано в системі документообігу суду 03.03.2026 року о 14:22 год.
17.04.2026 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Репаком В. В. через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки анкета-заява від 06.12.2017 року, на підставі якої оформлено договір про надання банківських послуг «Monobank», не містить істотних умов кредитного договору, зокрема щодо строку повернення кредиту, розміру процентної ставки, порядку сплати процентів, комісії, пені та штрафних санкцій. Відповідач зазначає, що долучені позивачем Умови і правила обслуговування, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту не містять його підпису, а тому не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами договору та не підтверджують погодження ним умов щодо сплати процентів, комісій, пені та штрафів. Посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, згідно з якими за відсутності підпису позичальника на відповідних тарифах та умовах банк має право вимагати лише повернення фактично отриманих кредитних коштів, але не процентів, пені чи штрафних санкцій. Також відповідач вказує, що банк неправомірно зарахував частину сплачених ним коштів у сумі 7 779,27 грн на погашення процентів та 350 грн на погашення пені, тоді як ці кошти мали бути зараховані виключно на погашення тіла кредиту. Крім того, в межах примусового виконання заочного рішення суду з нього вже було стягнуто 2 382,70 грн, що також підлягає врахуванню. З урахуванням цього, на думку відповідача, залишок заборгованості за тілом кредиту становить лише 3 000,91 грн. Окремо відповідач заявляє про сплив спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення пені, оскільки позивач звернувся до суду 28.04.2020 року, а тому міг заявляти вимоги про стягнення пені лише за останні 12 місяців до звернення до суду, тобто починаючи з травня 2019 року. Водночас банк просить стягнути пеню за весь період кредитування, що суперечить вимогам статті 258 ЦК України та усталеній судовій практиці Верховного Суду. У зв`язку з наведеним відповідач просить відмовити у задоволенні позовної заяви АТ «Універсал Банк» повністю, а також стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.
21.04.2026 року представником позивача АТ «Універсал Банк» - Мєшніком К. І. подано відповідь на відзив, який обґрунтовує тим, що до позовної заяви були додані наступні докази, що підтверджують факт укладення Договору про надання банківських послуг від 06.12.2017 р.: копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, витяг з Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank; витяг з Тарифів за карткою Monobank; розрахунок заборгованості Окрім цього в позовній заяві надане посилання на офіційний інтернет ресурс АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме https://www.monobank.ua/terms , де у вільному доступу опубліковані Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank. Таким чином актуальність та дійсність інформації з сайтів банків обумовлена вимогами Закону, підписанням Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису. Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ “УНІВЕРСАЛ БАНК” за Договором про надання банківських послуг “Monobank”, у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено OTP-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, Відповідач 06.12.2017 року успішно пройшов процедуру верифікації та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK Universal Bank. З наведеного алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт Боржника складає 10000 грн., баланс складає - (мінус) 41582.72 грн., себто заборгованість складає 51582.72 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 10000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 41582.72 грн. Овердрафт - (мінус) 41582.72 грн. виник наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, платежі розстрочки. Відповідно до пункту 5.20 розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк” термін повернення овердрафту в повному обсязі протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Варто також зауважити, що як вбачається із деталізованої виписки про рух коштів по картці, відповідачем було оформлено 3 заяви послуги «Розстрочка» на загальну суму 11 630.59 грн., а також, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки зазначена справа стосувалася інших кредитних правовідносин, з іншим суб`єктним складом, умовами договору та підставами виникнення зобов`язань. Позивач зазначає, що сторони погодили умови договору, зокрема щодо 30-річного строку позовної давності, передбаченого Умовами і правилами обслуговування, а також вказує, що перебіг позовної давності додатково продовжувався у зв`язку з карантинними обмеженнями та введенням воєнного стану. У зв`язку з цим позивач вважає вимоги обґрунтованими та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
21.04.2026 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Репаком В. В. подано заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі – 15 000, 00 грн.
24.04.2026 року подано через "Електронний суд" представником позивача - Мєшніком К.І. заперечення на заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу по справі.
У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Репак В. В. заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивачем не надано належних і допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору саме в тому обсязі та на тих умовах, на які посилається банк, зокрема щодо погодження відповідачем Умов і правил обслуговування, Тарифів, розміру процентів, штрафних санкцій та строку позовної давності. Наголосив, що сама анкета-заява не підтверджує погодження всіх істотних умов договору, а розміщення документів на сайті банку не є належним доказом ознайомлення та прийняття їх відповідачем. Також звернув увагу на відсутність належного підтвердження розміру заявленої заборгованості, зокрема підстав виникнення овердрафту та нарахувань за послугою «Розстрочка». Вказав на застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, щодо неможливості вважати непідписані умови та правила складовою частиною кредитного договору. Просив суд у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» відмовити повністю.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак при подачі позову вказав про розгляд справи без його участі, просив позов задоволити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення позики.
Судом встановлено, що 06.12.2017 р. між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві.
До вказаної анкети-заяви банк додав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» ресурс: https://www.monobank.ua/terms.
Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобов`язання сторін.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 23.01.2020 року становить 51 582,72 грн. та складається з: 13 512,88 грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за пенею та комісією – 38 069,84 грн.
Відповідно до положень ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазаконом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У заяві позичальника від 06.12.2017 року процентна ставка не зазначена.
Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06.12.2017 року, посилався на Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» ресурс: https://www.monobank.ua/terms як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов і Правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Також в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (06.12.2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (28.04.2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Правила обслуговування фізичних осіб Універсал Банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625,1048 ЦК України позивач не пред`явив.
Крім того, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06.12.2017 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає підставними вимоги про стягнення з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 13 512,88 грн.
Аналогічну позицію в частині письмової форми договору та підстав врахування додаткових умов, не підписаних боржником, неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема при розгляді справи № 342/180/17-ц (Провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019р.
Разом з тим, позивачем долучено до матеріалів справи, таблицю сум сплачених ОСОБА_1 , які зараховані АТ «Універсал Банк» в рахунок відсотків за користування, відповідно до якого: 01.05.2018 року - 507,12 грн.; 01.06.2018 року - 915,30 грн.; 01.07.2018 року - 1081,86 грн.; 01.08.2018 року - 1337,70 року; 01.09.2018 року - 1572,38 грн.; 01.02.2019 року - 2364,91 грн., разом – 
7779, 27 грн.
Вказане підтверджується з наданого Банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.12.2017 року, укладеного між АТ «Універсал банк» та ОСОБА_2 станом на 23.01.2026 року тобто відповідачем у добровільному порядку погашався наданий кредит, окрім вищенаведеного ОСОБА_1 сплачено 350 грн., які зараховано АТ «Універсал банк» на погашення пені.
Оскільки судом встановлено відсутність підстав вважати, що сторони у письмовій формі погодили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів), суд враховує те, що відповідачем фактично було сплачено на користь АТ «Універсал Банк» грошові кошти в загальній сумі 8 129,27 грн., з яких 7 779,27 грн. банк зарахував у рахунок сплати процентів за користування кредитом, а 350 грн. – у рахунок погашення пені. Оскільки проценти та пеня не можуть бути стягнуті за відсутності належного письмового погодження таких умов сторонами, сплачені відповідачем кошти підлягають зарахуванню в рахунок погашення основної суми боргу (тіла кредиту).
Крім того, судом встановлено, що заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року у даній справі перебувало на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого А.М. У межах виконавчого провадження з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» було фактично стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 382,70 грн., що також підлягає врахуванню при визначенні остаточного розміру заборгованості, яка підлягає стягненню.
Таким чином, із суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 512,88 грн. підлягає відрахуванню сплачена відповідачем сума 8 129,27 грн., а також сума 2 382,70 грн., яка була фактично стягнута з відповідача у межах примусового виконання заочного рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М.
Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 000,91 грн.
Таким чином, в іншій частині вимог слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Частиною 3 ст. 133 ЦПК України установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Європейський суд з прав людини у п.95 рішення від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У п.154 рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» Суд констатував, що в кожному з поданих рахунків-фактур, виписаних адвокатом заявника, зазначено загальну вартість багатьох юридичних послуг, без уточнення вартості кожної окремої послуги. Також, Суд висловив сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах, зокрема, Суд не встановив, який прямий зв`язок може існувати між, в тому числі, листуванням зі сторонами процесу і не зі сторонами процесу з судовою процедурою. При цьому, Суд нагадав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; тим часом сума, що її вимагав заявник, в будь-якому разі була надмірна.
Судом встановлено, що 14.04.2026 року між Адвокатським бюро «Віталія Репака» в особі керуючого Репака Віталія Валерійовича, який діє на підставі Статуту, та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання правової допомоги № 41.
Як вбачається з пункту 1.1 зазначеного Договору, клієнт доручив, а Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати правову допомогу у цивільній справі № 450/1292/20 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Відповідно до пункту 1.3 Договору, для надання правової допомоги клієнту Адвокатським бюро було призначено адвоката Репака Віталія Валерійовича, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001128, виданого 29.08.2018 року Радою адвокатів Львівської області.
Згідно з пунктом 3.1 Договору клієнт зобов`язався оплачувати послуги з надання правової допомоги, а порядок визначення вартості послуг та їх оплати передбачений розділом 4 Договору.
Як вбачається з пункту 4.4 Договору, клієнт має право здійснювати оплату гонорару частинами, але не пізніше десяти робочих днів після направлення або вручення рахунку за надані правничі послуги та/або після підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг.
Судом встановлено, що Адвокатським бюро було виставлено клієнту рахунок на оплату правничих послуг у даній справі.
З наданих суду доказів вбачається, що адвокатом було надано правничі послуги, а саме: аналіз документів, консультування клієнта, підготовка із аналізом практики Верховного Суду, складання та подання до Пустомитівського районного суду Львівської області відзиву на позовну заяву у справі № 450/1292/20, загальною тривалістю 15 годин, вартість яких становить 15 000,00 грн.
Загальний розмір гонорару за надання правової допомоги відповідно до рахунку № 1 становить 15 000,00 грн.
Крім того, 17.04.2026 року між Адвокатським бюро та клієнтом підписано акт приймання-передачі наданих правничих послуг, що підтверджує факт надання адвокатських послуг та прийняття їх клієнтом.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Суд враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та/або значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.
Крім того, суд зауважує, що провадження у справі здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, тому представник позивача не приймає участі в судових засіданнях, що враховується судом при розподілі витрат на правничу допомогу.
Суд вважає, що зазначена сума адвокатських витрат в сумі 15 000 грн. є неспівмірною зі складністю справи, яка є малозначною, та обсягом наданих адвокатських послуг.
Відтак, суд вважає, що співмірною у цій справі компенсацію вартості виконаної адвокатом роботи лише у сумі 8 500 грн., з урахуванням, зокрема, складності справи, обсягу наданих у цьому випадку адвокатських послуг і виконаних робіт у межах підготовки справи до розгляду та впродовж судового розгляду. Зазначена сума адвокатських витрат є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг.
При цьому у відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, суд виходить із того, що ціна позову становить 51 582,72 грн., а позов задоволено частково на 3 000,91 грн., що становить 5,82 % від заявлених вимог, у зв`язку з чим 94,18 % вимог є такими, в задоволенні яких відмовлено. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн., тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 2 102,00 ? 5,82 % = 122,29 грн.; відповідачем сплачено судовий збір за перегляд заочного рішення у розмірі 605,60 грн., який підлягає компенсації з позивача пропорційно частці відмови у позові: 605,60 ? 94,18 % = 570,37 грн.; витрати на професійну правничу допомогу визнані судом співмірними у розмірі 8 500,00 грн., з яких підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 8 500,00 ? 94,18 % = 8 005,51 грн.; після взаємозаліку сум (8 005,51 + 570,37 ? 122,29) остаточно з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 8 453,59 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 207, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1055 ЦК України, суд,-
ВИРІШИВ:
позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 06.12.2017 року у розмірі 3 000,91 (три тисячі гривень 91 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АТ "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) витрати по сплаті судового збору в розмірі 122,29 грн. (сто двадцять дві гривні 29 копійок).
В решті вимог – відмовити.
Стягнути з АТ "Універсал Банк" (код ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження 04114, м.Київ, вул. Автозаводська, будинок 54/19) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 570,37 грн. (п`ятсот сімдесят гривень 37 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 005,51 грн. (вісім тисяч п`ять гривень 51 копійку), що разом становить 8 575,88 грн. (вісім тисяч п`ятсот сімдесят п`ять гривень 88 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 27.04.2026 року.

Суддя	І.  І.  Мельничук