ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 р.	Справа № 520/8986/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Колодкіної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022) по справі № 520/8986/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області   
про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст заяви та її обґрунтування.
06 січня 2026 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій заявник просила:
встановити засоби судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 10 днів подати звіт про повне виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025.
В обґрунтування заяви зазначала, що вона є непрацездатною особою, якою встановлено 3 групу інвалідності безстроково, законних підстав обмежувати право ОСОБА_1 на отримання нею пенсії по втраті годувальника не існує. Боржник не виконав рішення суду навіть в частині призначення пенсії по втраті годувальника, а лише формально зробив розрахунок різниці між пенсією по втраті годувальника та пенсією за вислугою років, видаючи його за виконання судового рішення в цій частині. Заходи примусового виконання рішення виявились безрезультатними. Враховуючи, що ОСОБА_1 використала всі можливі заходи впливу для повного виконання відповідачем чинного судового рішення, заявник вказує на наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення з огляду на його неналежне виконання суб`єктом владних повноважень. 
ІІ. Зміст ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026:
затверджено звіт Головного управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2026 про виконання рішення суду у справі №520/8986/25;
змінено спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 грошову суму у розмірі 267 562 (двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 92 коп.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що зміст поданого звіту свідчить про вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області дій, спрямованих на виконання рішення суду в частині призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дати звернення позивача 29.10.2022. Водночас звернув увагу, що рішенням суду у справі №520/8986/25 не покладалося на відповідача обов`язку щодо здійснення будь-яких подальших виплат у фіксованому чи безперервному порядку, а предметом спору було саме вирішення питання про призначення пенсії з визначеної дати відповідно до вимог закону та висновків суду у цій справі. Позивач продовжує отримувати пенсію за вислугу років на підставі іншого пенсійного забезпечення, що не було предметом розгляду у даній справі та не охоплюється резолютивною частиною судового рішення.
Крім того, судом першої інстанції встановлено, що для виконання рішення суду по зазначеній справі в повному обсязі, головним управлінням до Пенсійного фонду України зроблено запит щодо виділення коштів на виплату різниці в пенсії ОСОБА_1 за відповідний період у розмірі 267562,92 грн. При цьому невиплата позивачу нарахованої пенсії, яка обґрунтована відсутністю цільових бюджетних коштів, не може бути свідченням повного виконання судового рішення. Беручи до уваги положення ч. 9 ст.382-3, ст.378 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 грошову суму у розмірі 267562,92 грн. 
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 по справі № 520/8986/25 про затвердження звіту Головного управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2026 про виконання рішення суду у справі №520/8986/25.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що відповідачем не надані жодні докази призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника, а лише наданий незрозумілий розрахунок різниці між пенсіями. Під час розгляду судом заяви Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій заявник просив суд вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі № 520/8986/25, ОСОБА_1 в своїх запереченнях наголошувала, що предметом спору є призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а не розрахунки чи перерахунки. У задоволенні вказаної заяви судом було правомірно відмовлено, проте вже в оскаржуваній ухвалі суд на свій розсуд змінив порядок та спосіб виконання судового рішення, що не відповідає раніше висловленій позиції.
Твердження відповідача у звіті про призначення пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_2 з дня звернення 29.10.2022 є хибним та не відповідає дійсності, жодних належних доказів суду не надано. Посилання на запит про виділення коштів на виплату різниці в пенсії ОСОБА_1 за відповідний період у розмірі 267562,92 грн та відповідь не відноситься до предмету спору, не є взагалі доказом добровільного виконання саме рішення Харківського оружного адміністративного суду від 31.07.2025. Суд помилково взяв це до уваги, зазначаючи, що дані факти мають значення для виконання чинного судового рішення у даній справі.
ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, судом порушено норми процесуального права, суд виніс дві ухвали, які протирічать одна одній, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки прийнятий судом звіт не відповідає фактичному повному виконання судового рішення та не має жодних доказів добровільного виконання судового рішення. 
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
06.05.2026 до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому зазначено, що виплату пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-VI ОСОБА_1 припинено та особовий рахунок № НОМЕР_1 знято з обліку з 01.02.2025 у зв`язку з переходом ОСОБА_1 на пенсію по лінії Міноборони. Питання закриття попередньої пенсії по інвалідності, яку отримувала ОСОБА_1 на умовах Закону №1058-VI не було поставлено на вирішення суду у справі №520/8986/25 та судом не розглядалося, тому такі обставини не входили в предмет доказування в даній справі та не стосуються порядку виконання прийнятого судового рішення. На виконання рішення суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 головним управлінням призначено пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_2 з дня звернення 29.10.2022 відповідно до п.2 ст.30 Закону №2262-ХІІ. Оскільки ОСОБА_1 у зазначений період перебувала на обліку та отримувала пенсію по інвалідності за період з 29.10.2022 по 07.01.2025 нараховано різницю в пенсії в розмірі 267562,92 грн, яку обліковано в підсистемі «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. При цьому головним управлінням зроблено запит щодо виділення коштів та нарахованої різниці в пенсії, водночас їх виплата залежить від виділених бюджетних асигнувань. З 08.01.2025 по теперішній час ОСОБА_1 нараховується та виплачується пенсія за вислугу років на умовах Закону №2262-ХІІ. 
07.05.2026 судом отримано відповідь на відзив, в якій заявник зазначає, що вона на день розгляду даної справи мала законне право на такі види пенсії - по інвалідності, за вислугою років та з 31.07.2025 з дня набрання рішенням чинності – на пенсію по втраті годувальника з 29.10.2022. При цьому, питання закриття пенсії ОСОБА_1 по інвалідності дійсно не розглядалось, оскільки дане питання в ході розгляду даної справи не мало жодного значення. Водночас ОСОБА_1 не може отримувати декілька пенсій одночасно, тому відповідач, отримавши чинне судове рішення для того, щоб його виконати, мав так само закрити пенсію, яку ОСОБА_1 отримувала на день добровільного виконання чинного судового рішення та призначити їй пенсію по втраті годувальника з 29.10.2022 і пожиттєво – оскільки ОСОБА_1 підтвердила статус непрацездатної особи 06.03.2026 (встановлено 3 групу інвалідності пожиттєво). Зазначення відповідачем у відзиві про запити та відповіді щодо незрозумілої суми не мають жодного значення до розгляду судом спірного питання.
28.05.2026 до суду надійшла заява ОСОБА_1 щодо злісного ухиляння боржником чинного судового рішення, в якій зазначає про відсутність правових підстав для припинення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника з 08.01.2025. Суд своїм рішенням зобов`язав ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію по втраті годувальника, починаючи з дня звернення 29.10.2022 відповідно до норм Закону, тому обмеження права ОСОБА_1 на отримання пенсії по втраті годувальника після 08.01.2025 є свідомою на навмисною самостійною зміною боржником порядку та способу виконання чинного судового рішення, що є неприпустимим.
Учасники справи повідомлені про перегляд ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 судом апеляційної інстанції належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження, про призначення даної справи до апеляційного розгляду та повісток про виклик на 21.04.2026 об 11:30, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності у силу вимог статті 313 КАС України. 
Відповідно до частини четвертої статті 229, частини першої статті 308 КАС України справа переглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
V. Обставини, встановлені судом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії:
визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.02.2025;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника пенсію з дати її звернення із заявою - 29.10.2022 відповідно до відповідно до п. 2 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням висновків суду у цій справі;
відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №520/8986/25 відмовлено у задоволенні заяви представника Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
06 січня 2026 року від позивача надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 задоволено заяву позивача про встановлення судового контролю за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом 90 днів з дня постановлення цієї ухвали подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Харківського кружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25.
14.04.2026 до суду першої інстанції надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому відповідач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25, яке набрало законної сили 31.10.2025, головним управлінням призначено пенсію в разі втрати годувальника ОСОБА_1 за померлого чоловіка ОСОБА_2 , з дня звернення 29.10.2022 відповідно до п.2 ст.30 Закону №2262-ХІІ. Оскільки ОСОБА_1 у зазначений період перебувала на обліку та отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV, за період з 29.10.2022 по 07.01.2025 нараховано різницю в пенсії в розмірі 267562,92 грн, яку обліковано в підсистемі «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ. Для виконання рішення суду в повному обсязі головним управлінням до Пенсійного фонду України зроблено запит щодо виділення коштів на виплату різниці в пенсії ОСОБА_1 за відповідний період у розмірі 267562,92 грн, на який отримано відповідь, що виплату перерахованої пенсії та нарахованої різниці в пенсії за судовими рішеннями провадиться відповідно до Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. Головне управління виконало ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026, про що свідчить: протокол про призначення пенсії в разі втрати годувальника за період з 29.10.2022 по 07.01.2025, розрахунок на доплату пенсії, номер черги в підсистемі «Реєстр судових рішень» ІКІС ПФУ, виконання яких здійснюється за реєстраційним номером 821-39695, запит до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів. З 08.01.2025 по теперішній час ОСОБА_1 нараховується та виплачується пенсія за вислугу років (вислуга років 26) в розмірі 51% грошового забезпечення, після звільнення зі служби на підставі подання про призначення пенсії Головного управління Національної гвардії України від 02.01.2025 №8972, на умовах Закону №2262-ХІІ. Підстав для припинення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ немає.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026:
затверджено звіт Головного управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2026 про виконання рішення суду у справі №520/8986/25;
змінено спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 грошову суму у розмірі 267 562 (двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 92 коп. 
VІ. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.
Згідно з частиною другою та третьою статті 14 КАС України постанови і ухвали суду в адміністративній справі, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine) №29439/02 від 26 квітня 2005 року та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine) №1811/06, від 19 лютого 2009 року).
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.
Відповідно до частини першої, четвертої, п`ятої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви
За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання.
Колегія суддів зауважує, що інститут судового контрою за виконанням рішення є спеціальним видом провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню судового рішення та відновленню порушених прав особи-позивача. 
У разі невиконання судового рішення особа, на користь якої ухвалено судове рішення, має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника - суб`єкта владних повноважень, передбачених як законодавством про виконавче провадження, так і КАС України, а законодавець не встановлює залежності звернення до суду із заявою в порядку статті 382 КАС України від того, чи здійснюється примусове виконання рішення суду органами державної виконавчої служби чи ні.
Колегія суддів встановила, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025, визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.02.2025; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника пенсію з дати її звернення із заявою - 29.10.2022 відповідно до відповідно до п. 2 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням висновків суду у цій справі.
За висновками суду у вказаній справі рішення про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника від 21.02.2025 було прийнято з мотивів ненадання ОСОБА_1 до заяви призначення пенсії в разі втрати годувальника документа на підтвердження втрати джерела засобів до існування та відсутності довідки (рішення суду) уповноважених органів з місця проживання про перебування на утриманні. Щодо підстав відмови в призначенні пенсії суд зазначив, що після смерті чоловіка позивач втратила єдине джерело засобів до існування, а вимога щодо надання довідки про спільну реєстрацію за однією адресою не спростовує наявність у позивача інвалідності, яка є законною підставою для переходу з одного виду пенсії на інший. Враховуючи наведені висновки, суд вказав, що належним способом захисту порушеного права позивача з урахуванням наявності дискреційних повноважень у пенсійного органу щодо призначення пенсії є зобов`язання пенсійного органу вирішити питання про призначення пенсії позивачки в разі втрати годувальника з дати її звернення із заявою, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до долученого до матеріалів справи звіту про виконання рішення суду від 30.01.2026 на підтвердження виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано, зокрема, протокол за пенсійною справою №2003043213 від 29.10.2022, відповідно до якого за її зверненням ОСОБА_1 призначено пенсію в разі втрати годувальника в розмірі 11331,48 грн.
Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №520/8986/25 (яке набрало законної сили 31.10.2025) фактично виконано, а саме вирішено питання про призначення пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника пенсію з дати її звернення із заявою - 29.10.2022 відповідно до відповідно до п. 2 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням висновків суду у цій справі.
При цьому, колегія суддів не надає оцінку правомірності визначення пенсійним органом кінцевого періоду призначення ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника (по 07.01.2025) та виплаті з 08.01.2025 по теперішній час пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а лише констатує той факт, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області виконано рішення суду – вирішено питання про призначення пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника з 29.10.2022 з урахуванням висновків суду.
У контексті вказаного суд першої інстанції правильно зауважив, що рішенням суду у справі №520/8986/25 не покладалося на відповідача обов`язку щодо здійснення будь-яких подальших виплат у фіксованому чи безперервному порядку, а предметом спору було саме вирішення питання про призначення пенсії по втраті годувальника з визначеної дати відповідно до вимог закону та висновків суду у цій справі. Відтак, обставини щодо призначення пенсії за вислугу років не були і не могли бути предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, що унеможливлює їх оцінку і апеляційним судом, оскільки виходить за межі предмета і підстав позову.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо затвердження звіту Головного управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.04.2026 про виконання рішення суду у справі №520/8986/25.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 грошову суму у розмірі 267 562,92 грн.
Суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з частинами першою, третьою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Як вже зазначалось раніше, рішення суду по справі №520/8986/25 стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області вирішити питання про призначення пенсії ОСОБА_1 в разі втрати годувальника з дати її звернення із заявою - 29.10.2022 відповідно до відповідно до п. 2 ст. 30 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням висновків суду у цій справі.
При цьому питання обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат позивачу, вказаним рішенням суду не вирішувалося.
Резолютивна частина рішення суду у даній справі має зобов`язальний характер, який стосується вирішення питання про призначення пенсії, тому зміна способу виконання рішення на стягнення суми заборгованості по її виплаті фактично призводить до зміни рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенню питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.
Заявник слушно звернула увагу, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 у справі №520/8986/25 відмовлено у задоволенні заяви представника Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі №520/8986/25 за відсутності правових підстав з урахуванням предмету розгляду справи, водночас в оскаржуваній ухвалі Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 у справі №520/8986/25 суд першої інстанції дійшов протилежного висновку.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зміни способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 267562,92 грн за ініціативи суду.
В аспекті оцінки інших аргументів учасників справи колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, пункт 29; рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 23; рішення від 28.01.2011 (остаточне) у справі «Трофимчук проти України», заява № 4241/03, пункт 54; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, пункт 26). Хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, але орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункт 36).
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абзац другий частини другої статті 317 КАС України).
Частиною четвертою цієї статті передбачено, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо прийняття звіту суб`єкта владних повноважень, водночас допустив помилкове застосування норм процесуального права шляхом здійснення зміни способу та порядку виконання судового рішення з власної ініціативи, тому ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 по справі №520/8986/25 підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини цього судового рішення відповідного абзацу.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 по справі №520/8986/25 змінити шляхом виключення з резолютивної частини цього судового рішення другого абзацу:
«Змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022 м. Харків, майдан Свободи, 5 Держпром, 3 під`їзд 2-й поверх ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.07.2025 по справі №520/8986/25 грошову суму у розмірі 267 562 (двісті шістдесят сім тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 92 коп».
В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 21.04.2026 по справі №520/8986/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		К.В. Мінаєва	
Судді	   	І.М. Ральченко   В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено 01.06.2026 року