Справа № 686/7737/26
Провадження № 2/686/6270/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
10.06.2026 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючого судді – Стефанишина С.Л.,
за участю секретаря судового засідання – Мороза А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:
В березні 2026 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 76933,16 грн. за наступними кредитними договорами: 
- за кредитним договором №8264489 від 28.01.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») у розмірі 37861,41 грн., з яких: 16580,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14281,41 грн. – сума заборгованості по відсоткам; 7000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою; 
- за кредитним договором №7461311 від 02.08.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «Сіроко Фінанс») у розмірі 21713,25 грн., з яких: 6975,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 488,25 грн. – сума заборгованості за відсотками; 14250,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
- за кредитним договором №63688-09/2025 від 25.09.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «Стар Файненс Груп») у розмірі 17358,50 грн., з яких: 8500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4513,50 – сума заборгованості за відсотками; 850,00 грн. – сума заборгованості по комісії за видачу кредиту; 3495,00 грн. – сума заборгованості за штрафом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок укладення договорів факторингу про відступлення прав вимоги між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» №27/03/25 від 27.03.25 року, між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» №22122025 від 22.12.2025 року, між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» №23122025/2 від 23.12.2025 року, позивач отримав право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за наведеними вище договорами, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено відповідні витяги з Реєстрів боржників.
Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за вказаними вище кредитними договорами у загальному розмірі 76933,16 грн. та судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 17.03.2026 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце проведення засідання у встановленому законом порядку, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила.
За таких обставин відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами у сукупності, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Щодо кредитного договору №8264489 від 28.01.2025 року. 
28.01.2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії (Надійний) №8264489.
Відповідно до пп. 2.2. Договору, кредит надається клієнту в розмірі 20000 грн. строком на 360 днів.
Процентна ставка становить 0,998% в день (п.2.3.1.).
Факт отримання відповідачем коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» №КД-000097994/ТНПП від 26.12.2025 на суму 20000 грн.
Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором №8264489 від 28.01.2025 року становить 37861,41 грн., з яких: 16580,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14281,41 грн. – сума заборгованості по відсоткам; 7000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою.
27.03.2025 року між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №8264489 від 28.01.2025 року, укладеним між ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до Реєстру боржників №13 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.25 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 37861,41 грн., з яких: 16580,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14281,41 грн. – сума заборгованості по відсоткам; 7000,00 грн. – сума заборгованості за неустойкою.

Щодо кредитного договору №7461311 від 02.08.2025 року. 
02.08.2025 року між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики (з фіксованою диференційованою ставкою) №7461311.
Відповідно до умов Договору, кредит надається клієнту в розмірі 7500,00 грн. строком на 30 днів до 31.08.2025 року.
Стандартна процентна ставка становить 0,01% в день, денна процентна ставка – 0,85 %, комісія 25,21%.
Факт отримання відповідачем коштів підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» від 02.08.2025 року на суму 7500 грн.
Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором №7461311 від 02.08.2025 року становить 21713,25 грн., з яких: 6975,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 488,25 грн. – сума заборгованості за відсотками; 14250,00 грн. – сума заборгованості за пенею.
23.12.2025 року між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №23122025/2, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №7461311 від 02.08.2025 року, укладеним між ТзОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №23122025/2 від 23.12.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 21713,25 грн., з яких: 6975,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 488,25 грн. – сума заборгованості за відсотками; 14250,00 грн. – сума заборгованості за пенею.

Щодо кредитного договору №63688-09/2025 від 25.09.2025 року. 
25.09.2025 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №63688-09/2025.
Відповідно до пп. 1.1., 1.2 Договору, кредит надається клієнту в розмірі 8500,00 грн. строком на 120 днів, дата погашення кредиту: 22.01.2026 року. 
Процентна ставка становить 0,9% в день (п.1.4.).
Відповідно до п. 1.6 Договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441-11хх-ххх-4119.
Згідно розрахунку позивача заборгованість за кредитним договором №63688-09/2025 від 25.09.2025 року становить 17358,50 грн., з яких: 8500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4513,50 – сума заборгованості за відсотками; 850,00 грн. – сума заборгованості по комісії за видачу кредиту; 3495,00 грн. – сума заборгованості за штрафом.
22.12.2025 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №22122025, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №63688-09/2025 від 25.09.2025 року, укладеним між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №22122025 від 22.12.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 17358,50 грн., з яких: 8500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 4513,50 – сума заборгованості за відсотками; 850,00 грн. – сума заборгованості по комісії за видачу кредиту; 3495,00 грн. – сума заборгованості за штрафом.
Так, згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України - кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України - правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ч. 1 ст. 517 ЦК України - первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» - електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.
Так, зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» - пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається зі змісту кредитних договорів №7461311 від 02.08.2025 року та №8264489 від 28.01.2025 року, усі ці договори підписано електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону із зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Крім того за умовами договорів їх невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайтах товариств.
При укладанні кредитних договорів відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договори були б не укладеними, що в свою чергу підтверджує укладання вказаних договорів в електронній формі.
ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаних договорів, однак не виконала грошового зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за цими кредитними договорами. Відповідачем вказані договори кредиту не оспорювались. 
Отже, досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань.
За приписами п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою ст. 1077 ЦК України, визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеними кредитними договорами перед новим кредитором ТОВ «ФК «ЄАПБ» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами.
Оскільки, відповідач отримані кошти у визначений договорами строк не повернула, то вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками, які доведені належними та допустимими доказами, є обґрунтованими та підлягають стягненню зі ОСОБА_1 на користь позивача.
Водночас, щодо стягнення штрафних санкцій, нарахованих позивачем за кредитними договорами №8264489 від 28.01.2025, №7461311 від 02.08.2025, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки штраф, який передбачено кредитним договором, нарахований у період дії в Україні воєнного стану, він підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою у сумі 7000,00 грн. за кредитним договором №8264489 від 28.01.2025 року, заборгованості за пенею у розмірі 14250,00 грн. за кредитним договором №7461311 від 02.08.2025 року, задоволенню не підлягають.
Судом також встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 укладено кредитний договір №63688-09/2025 від 25.09.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «Стар Файненс Груп»), який було підписано сторонами із застосуванням електронного підпису. 
Разом з тим, в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження факту зарахування коштів позичальнику первісним кредитором на виконання умов наведеного вище кредитного договору.
При дослідженні обставин справи в частині виникнення та, відповідно, обґрунтованості вимог щодо стягнення заборгованості за цим кредитним договором судом з`ясовано, що позивачем до суду не надано розрахунків заборгованості за цим договором, складеним первісним кредитором ТзОВ «Стар Файненс Груп».
Також матеріали справи не містять виписки руху коштів по рахунку відповідача, які могли б бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин надання ОСОБА_1 кредитних коштів на визначених Договором умовах, а також порушення позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів та процентів за користування ними та, як наслідок, виникнення заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь кредитора.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором №63688-09/2025 від 25.09.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «Стар Файненс Груп») не містять відомостей про надання на виконання умов договору грошових коштів ОСОБА_1 , їх отримання позичальником та неповернення у строки, визначені сторонами у договорі.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 травня 2021 року за результатами розгляду цивільної справи № 554/4300/16-ц сформулював правову позицію про те, що за своїм змістом саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.
Згідно вказаної норми Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відтак, виписки за картковими рахунками є належними доказами виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також, у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.
Тому, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору №63688-09/2025 від 25.09.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «Стар Файненс Груп») та обґрунтованості позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем неналежного виконання умов цього кредитного договору з боку відповідача, та, як наслідок, відсутність порушеного права, а тому в задоволенні позовних вимог, в цій частині слід відмовити, оскільки не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за наведеним вище кредитним договором та утворення заборгованості у нього перед первісним кредитором.
З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 38324,66 грн. за наступними кредитними договорами: 
- за кредитним договором №8264489 від 28.01.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») у розмірі 30861,41 грн., з яких: 16580,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 14281,41 грн. – сума заборгованості по відсоткам;
- за кредитним договором №7461311 від 02.08.2025 року (кредитодавець – ТзОВ «Сіроко Фінанс») у розмірі 7463,25 грн., з яких: 6975,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 488,25 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1657,86 грн. (3328х38324,66:76933,16).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, Законами України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронний цифровий підпис», «Про електронну комерцію», ст.ст. 247, 259, 265, 268, 279, 354 ЦПК України, -
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість у загальному розмірі 38324,66 грн., а також судовий збір у сумі 1657,86 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 10.06.2026 року.

Суддя Сергій Стефанишин