Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 року Справа№200/10244/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі 
головуючого судді Аляб`єва І.Г., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в якому просить 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.06.2025 №104650022640 про відмову в призначенні пенсії;
зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи та військової служби з 19.09.1979 по 13.06.1980 - період роботи в цеху рухомого складу УЖДТ на посаді слюсаря з ремонту рухомих складів; 26.04.1982 по 12.05.1984 служба в армії, з 01.07.1993 по 03.01.1996 період роботи на посаді буфетника ТОВПКФ «Уголек»;
зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір.
Ухвалою суду від 31.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області усі матеріали за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, розрахунок стажу, письмові пояснення стосовно того, які періоди не зараховані до пільгового та страхового стажу з зазначенням підстав не зарахування таких періодів, надати довідку форми ОК-5, РС-право.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до її страхового стажу період роботи та військової служби з 19.09.1979 по 13.06.1980 - період роботи в цеху рухомого складу УЖДТ на посаді слюсаря з ремонту рухомих складів; 26.04.1982 по 12.05.1984 служба в армії, з 01.07.1993 по 03.01.1996 період роботи на посаді буфетника ТОВПКФ «Уголек» відповідно до трудової книжки, починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії чим порушено права та законні інтереси позивача.
Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву в якій зазначає, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 19.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить з 01 січня 2022 по 31.12.2022 року після досягнення віку 60 років - не менше 29 років, після досягнення 63 років з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року становить не менше 22 років; після досягнення 65 років починаючи з 1 січня 2027 року становить не менше 15 років. 
Страховий стаж особи становить 19 років 04 місяців 18 днів. 
До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 17.09.1979 у зв`язку порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, установах, організаціях, яка затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58): період роботи 19.09.1979 по 13.06.1980, оскільки наявне виправлення в даті наказу на звільнення, що є порушенням пунктів 2.3, 2.5, 2.9 Інструкції №162; період проходження військової служби з 26.04.1982 по 12.05.1984, оскільки відсутня дата видачі військового квитка, що є порушенням пункту 2.17 Інструкції №162. Окремо військовий квиток не надавався; період роботи з 01.07.1993 по 31.01.1996, оскільки дата наказу на звільнення (30.10.1995) не відповідає даті звільнення, що є порушенням пункту 2.4 Інструкції №58. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.06.2025 №104650022640 по зверненню від 19.06.2025 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 22 років. 
Головне управління зазначає, що уточнюючи довідки відповідно до Порядку №637 позивачем не надавались, як і не надавались будь-які інші документи підтверджуючі спірні періоди роботи. Враховуючи вищенаведене, Головне управління ПФУ в Донецькій області приходить до висновку про те, що виявлені недоліки є такими, що виключають можливість зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 19.09.1979 по 13.06.1980, з 26.04.1982 по 12.05.1984, з 01.07.1993 по 31.01.1996 відповідно до трудової книжки від 17.09.1979. З огляду на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 19.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 – IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058). 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.06.2025 №104650022640 по зверненню від 19.06.2025 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 22 років. 
Вік заявника 63 роки. 
Необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить з 01 січня 2022 по 31.12.2022 року після досягнення віку 60 років - не менше 29 років, після досягнення 63 років з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року становить не менше 22 років; після досягнення 65 років починаючи з 1 січня 2027 року становить не менше 15 років. 
Страховий стаж особи становить 19 років 04 місяців 18 днів. 
До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 17.09.1979 у зв`язку порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників на підприємствах, установах, організаціях, яка затверджена Постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі Інструкція №162) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58): 
- період роботи 19.09.1979 по 13.06.1980, оскільки наявне виправлення в даті наказу на звільнення, що є порушенням пунктів 2.3, 2.5, 2.9 Інструкції №162; 
- період проходження військової служби з 26.04.1982 по 12.05.1984, оскільки відсутня дата видачі військового квитка, що є порушенням пункту 2.17 Інструкції №162. Окремо військовий квиток не надавався; 
- період роботи з 01.07.1993 по 31.01.1996, оскільки дата наказу на звільнення (30.10.1995) не відповідає даті звільнення, що є порушенням пункту 2.4 Інструкції №58. 
З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається наступне:
- з 19.09.1979 по 13.06.1980 позивач працював на посаді слюсаря з ремонту рухомих складів (запис 1-4);
- з 26.04.1982 по 12.05.1984 служба в Лавах Радянської Армії (запис 11-12);
- з 01.07.1993 по 31.01.1996 працював на посаді бефетника (33-34).
Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи - з 1 січня 2020, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2025 - 31 роки. 
Згідно з частиною четвертою статті 26 Закону №1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
На час звернення за призначенням пенсії 19.06.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 63 років. 
Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
З трудової книжки вбачається, що позивач працював з 19.09.1979 по 13.06.1980 на посаді слюсаря з ремонту рухомих складів (запис 1-4); з 26.04.1982 по 12.05.1984 проходив службу в Лавах Радянської Армії (запис 11-12); з 01.07.1993 по 31.01.1996 працював на посаді бефетника (33-34).
Відповідачем до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи та служби в армії згідно трудової книжки 
- період роботи 19.09.1979 по 13.06.1980, оскільки наявне виправлення в даті наказу на звільнення, що є порушенням пунктів 2.3, 2.5, 2.9 Інструкції №162; 
- період проходження військової служби з 26.04.1982 по 12.05.1984, оскільки відсутня дата видачі військового квитка, що є порушенням пункту 2.17 Інструкції №162. Окремо військовий квиток не надавався; 
- період роботи з 01.07.1993 по 31.01.1996, оскільки дата наказу на звільнення (30.10.1995) не відповідає даті звільнення, що є порушенням пункту 2.4 Інструкції №58. 
Тобто, фактично, вказані періоди роботи позивача не було зараховано пенсійним органом до стажу роботи позивача, який зараховується для призначення пенсії за віком, у зв`язку з виявленими недоліками при заповненні трудової книжки позивача відповідальними працівниками підприємства, на якому позивач працював.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення передбачено», що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п. 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 20.06.1974 № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. №58 (далі Інструкція №58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно із п.2.4. зазначеної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Як встановлено, п. 2.14 Інструкції, у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій". Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.
Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.
Окрім цього суд наголошує, що робітник не може нести відповідальність за неналежне оформлення трудової книжки.
Виходячи з наведеного період роботи та служби позивача з 19.09.1979 по 13.06.1980, з 26.04.1982 по 12.05.1984 та з 01.07.1993 по 31.01.1996 зазначені в трудовій книжці підлягає зарахуванню до страхового стажу роботи позивача. 
Крім того, суд зазначає, що згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.
Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу, суд зазначає, що, з урахуванням повідомлених і підтверджених відповідними доказами обставин, суд позбавлений в межах цієї справи дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення позивачу пенсії.
Тому суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу.
Належним способом захисту в цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії, із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи та служби позивача з 19.09.1979 по 13.06.1980, з 26.04.1982 по 12.05.1984 та з 01.07.1993 по 31.01.1996.
Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатила 1211,20 грн. судового збору. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті 1211,20 грн. сплаченого судового збору.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства, суд 

в и р і ш и в:

Частково задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 27.06.2025 №104650022640 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Україна, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3 ЄДРПОУ 13486010) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19.06.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 – IV від 09.07.2003 з зарахування до страхового стажу періодів роботи та служби а саме: з 19.09.1979 по 13.06.1980, з 26.04.1982 по 12.05.1984 та з 01.07.1993 по 31.01.1996 та з урахуванням висновків суду викладених в цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Україна, 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3 ЄДРПОУ 13486010) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення судом складено 01.05.2026 року. 

Суддя І.Г. Аляб`єв