Справа № 758/8134/25 
Категорія 25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2026 року           м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді     Петрова Д.В.,
при секретарі судового засідання   Сідько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Приходька Сергія Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем,
У С Т А Н О В И В :
У травні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Приходька С.В. звернувся до Подільського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.06.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Приходька Сергія Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.
Постановою Київського апеляційного суду від 06.10.2025 ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 27.06.2025 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини трикімнатної квартири, загальною площею 74,8 кв. м. (житлова площа - 41,5 кв. м.), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не залишила.
ОСОБА_1 є онуком покійної ОСОБА_3 , а тому відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом.
14.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Тарасенко В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановлений Законом шестимісячний термін він пропустив, а відомості щодо постійного проживання зі своєю бабою на момент смерті останньої, не були підтвердженні відповідними документами.
24.12.2024 ОСОБА_1 отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не було надано документів на підтвердження постійного проживання зі своєю бабою на момент її смерті, а встановлений шестимісячний термін для подачі заяви про прийняття спадщини він пропустив.
Проте заявник зазначає, що з лютого 2014 року до моменту смерті ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а тому звертається до суду із відповідною заявою.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 04.11.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.
09.12.2025 від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Приходька С.В. на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.12.2025 задоволено клопотання та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасенко Вікторії Миколаївни копію матеріалів спадкової справи № 6/2024, яка була відкрита після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03.02.2026 від приватного нотаріуса КМНО Тарасенко В.М. на адресу суду надійшла витребувана копія спадкової справи № 6/2024.
В судове засідання заявник не з`явився, від представника заявника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони заявника.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без його участі та не заперечував щодо задоволення заявлених вимог.
Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини трикімнатної квартири, загальною площею 74,8 кв. м. (житлова площа - 41,5 кв. м.), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є онуком покійної ОСОБА_3 , а тому відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом.
14.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Тарасенко В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановлений Законом шестимісячний термін він пропустив, а відомості щодо постійного проживання зі своєю бабою на момент смерті останньої, не були підтвердженні відповідними документами.
24.12.2024 ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Разом з тим, заявник зазначає, що з лютого 2014 року до моменту смерті ОСОБА_3 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , а тому звертається до суду із відповідною заявою.
Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статті 15 та 16 ЦК України передбачають право на захист цивільних прав та інтересів та захист цивільних прав та інтересів судом.
Частиною 2статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наданих у пунктах 2, 23постанови «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина першастатті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах 3,4 статті1268, статті1269 ЦК України.
Так, згідно з частиною 3статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1270 визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. (а.с.1272 ЦК)
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту спільного проживання належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами, що узгоджується з вимогами ст. 318 ЦПК України.
Звертаючись до суду з вказаною заявою ОСОБА_1 просив встановити факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.
Суд звертає увагу, що факт спільного проживання зі спадкодавцем, передбачає сумісний побут та ведення спільного господарства.
Водночас суд зазначає, що заявником не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, факт ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету і витрат зі спадкодавцем, піклування і підтримки один одного, не доведений. Наявність лише кровного споріднення зі спадкодавцем не може свідчити про наявність в них статусу сім`ї.
На підтвердження заявлених вимог, заявником не надано до суду належних та допустимих доказів його проживання разом із померлою ОСОБА_3 .
Суд зазначає, що звертаючись до суду, заявник зазначав, що його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 . Зазначену адресу заявник вказував і у заяві від 24.12.2024 до приватного нотаріуса. В той час, заявником не додано доказів, які б підтверджували його фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.
Водночас суд критично ставиться до показань свідків, які були допитані в судовому засіданні з огляду на таке.
Зокрема, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила суд, що заявник ОСОБА_1 є рідним братом колишнього чоловіка свідка, проживав після Революції Гідності приблизно з 2014 року разом із своєю бабою по батьковій лінії ( ОСОБА_3 ). До цього ОСОБА_1 постійно не проживав разом із ОСОБА_3 , а приїздив час від часу до останньої. Також зазначила, що після того як остання померла заявник дуже часто був у роз`їздах. Також ОСОБА_4 зазначила, що після початку повномасштабного вторгнення у спірній квартирі проживали різні люди, а сам свідок у вказаній квартирі після смерті ОСОБА_3 не була. Свідок також зазначила, що їй не відомо про те, хто сплачував комунальні послуги у вказаній квартирі, чи існує якась заборгованість по комунальним послугам. Зазначила що не спілкується з ОСОБА_1 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає у спірній квартирі з березня 2022 року, сплачує комунальні платежі. Також зазначив, що ОСОБА_1 постійно в спірній квартирі не проживає, проте у ній є його речі. У вказаній квартирі більше ніхто не проживає.
Таким чином, з показань свідків неможливо достовірно встановити чи проживав ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , та якщо проживав то з якого часу. Так само свідки не підтвердили і те, чи проживає ОСОБА_1 у спірній квартирі на теперішній час.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявник посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, про необхідність відмови у задоволенні заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Приходька Сергія Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:
-заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ;
-заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя          Дмитро ПЕТРОВ