ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/24833/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі № 160/24833/25 (суддя Олійник В.М, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-1) від 29 травня 2025 року №047350008477 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1989 року по 09.01.1993 року в ПТУ № 105 м. Димитрова за фахом машиніст електровоза підземного, час проходження військової служби з 17.06.1993 по 12.11.1994, періоди роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993, з 04.01.1995 по 23.05.1995, 04.05.1998 по 19.08.1998, з 21.02.2005 по 02.06.2006 за професією машиніст електровозу підземний, з 20.06.2011 по 29.01.2012 за професією підземний машиніст підземних установок, з 29.11.2012 по 18.04.2013 за професією прохідник підземний до страхового пільгового стажу за Списком № 1 відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати подання заяви, з 21.05.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Так, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №047350008477 від 29.05.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1989 по 09.01.1993 року, період роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993 року, період військової служби з 17.06.1993 по 12.11.1994 року, періоди роботи з 04.01.1995 по 23.05.1995 року, з 04.05.1998 по 19.08.1998 року, з 01.09.1998 по 02.07.2001 року, з 21.02.2005 по 02.06.2006 року, з 20.06.2011 по 29.01.2012 року, з 29.11.2012 по 18.04.2013 року;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів роботи до пільгового стажу, та висновків викладених в рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
З рішенням суду не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення процесуальних норм, неналежну оцінку судом доказів у справі, відповідач-2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі.
В скарзі відповідач-2 вказує, що він не є належним відповідачем, якого суд зобов`язав вчинити дії по зарахуванню стажу та розгляду заяви позивача. Спірне рішення, яким не було зараховано спірні періоди до пільгового стажу позивача, приймало ГУ ПФУ в Закарпатський області. Крім того, відповідач зазначає, що позивачу правильно не були зараховані спірні періоди до пільгового стажу. Так, до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.01.1993 р. не зараховано період з 28.01.1993 р. по 25.05.1993 р., оскільки дата про прийняття на роботу не відповідає даті наказу. До пільгового стажу згідно довідки №219 від 02.04.2025р не зараховано період роботи з 21.02.2005 р. по 02.01.2006 р., оскільки наявна перерва між наказами про атестацію робочих місць, а згідно довідки №199 від 29.04.2025р. не зараховано період з 01.09.1998 р. по 02.07.2001 р., оскільки відсутні накази про атестацію робочих місць. Пільгові довідки або інші документи, які підтверджують пільговий характер роботи ( характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, робота повний робочий день та атестація робочого місця) за періоди роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993, з 04.01.1995 по 23.05.1995, 04.05.1998 по 19.08.1998 надано не було, отже, відсутні підстави для зарахування зазначених періодів до пільгового стажу за Списком №1.
Позивач та відповідач-1 своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача-2 не скористалися. 
В свою чергу, позивач не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , його місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
21 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до територіального управління Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності вказана заява розглядалася структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №047350008477 від 29.05.2025 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Додатково повідомлено, що до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.01.1993 р. не зараховано період з 28.01.1993 р. по 25.05.1993 р., оскільки дата про прийняття на роботу не відповідає даті наказу. До пільгового стажу згідно довідки №219 від 02.04.2025р. не зараховано період роботи з 21.02.2005 р. по 02.01.2006 р., оскільки наявна перерва між наказами про атестацію робочих місць та згідно довідки №199 від 29.04.2025р не зараховано період з 01.09.1998 р. по 02.07.2001 р., оскільки відсутні накази про атестацію робочих місць. Пільгові довідки або інші документи, які підтверджують пільговий характер роботи (характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, робота повний робочий день та атестація робочого місця) за періоди роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993, з 04.01.1995 по 23.05.1995, 04.05.1998 по 19.08.1998 надано не було, отже, відсутні підстави для зарахування періодів до пільгового стажу за Списком №1.
Страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 7 місяці 4 дні. Пільговий стаж за Списком №1 становить 5 рік 6 місяців 16 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач, вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №047350008477 від 29.05.2025 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, прийшов до висновків, що спірне рішення відповідача-1 є протиправним та підлягає скасуванню, проте належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання саме відповідача-2 зарахувати спірні періоди роботи позивача, періоди його навчання та службу в армії до пільгового стажу за Списком №1 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Як визначено пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;
жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Судом встановлено, що станом на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 позивач досяг віку 50 років.
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.01.1993 року ОСОБА_1 :
з 01.09.1989 - 09.01.1993 року - навчався в ПТУ №105 м. Димитрова за фахом машиніст електровоза підземного шахті Центральна ВО «Красноармійськвугілля»
25.05.1993 року - прийнятий машиністом електровозу підземний з повним робочим днем у шахті Центральна ВО «Красноармійськвугілля»;
з 17.06.1993 по 12.11.1994 - військова служба;
з 23.05.1995 року прийнятий машиністом електровоза підземний з повним робочим днем у шахті Красноармійське шахтобудівельне управління ДВАТ «Трест Красноармійськшахбуд»;
з 19.08.1998 року прийнятий машиністом електровоза підземний з повним робочим днем у шахті Павлоградська дистанція електропостачання Придніпровської залізниці;
з 01.09.1998 по 02.07.2001 року на посаді електромонтер контактної мережі в шахті Дніпровська ДВАТ «Павлоградвугілля»;
з 21.02.2005 по 02.06.2006 року на посаді підземний машиніст підземних установок з повним робочим днем у шахті ТОВ «СІГМА КОМ»;
з 29.01.2012 на посаді підземний машиніст підземних установок ТОВ «Управління Донбасспецстрой»;
з 18.04.2013 року на посаді прохідник з повним робочим днем у шахті.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, в той час як у трудовій книжці позивача містяться записи про його роботу у спірні періоди та наявні дані про його посаду, зазначені реквізити документів, на підставі яких такі відомості внесені.
Отже, у спірному випадку неврахування ГУ ПФУ в Закарпатській області періодів роботи, зазначених в трудовій книжці, до страхового та до пільгового стажу позивача за Списком №1 є необґрунтованим.
Щодо незарахування відповідачем-1 до страхового пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду навчання з 01.09.1989 по 09.01.1993 в ПТУ за фахом машиніст електровоза підземного.
Пунктом "д" ч. 3 ст. 56 Закону України « Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" (Закон № 103/98) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Статтею 18 Закону № 103/98 визначено, що до професійно-технічних навчальних закладів належать: професійно-технічне училище відповідного профілю… інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.
Професійне (професійно-технічне) навчання - складова професійної (професійно- технічної) освіти. Професійне (професійно-технічне) навчання передбачає формування і розвиток професійних компетентностей особи, необхідних для професійної діяльності за певною професією у відповідній галузі, забезпечення її конкурентоздатності на ринку праці та мобільності, перспектив її кар`єрного зростання впродовж життя.
Період навчання може бути зараховано не лише до загального трудового стажу, а і у стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників. Умовами такого зарахування визначено зарахування на роботу за набутою професією у строк, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування на таку роботу.
Позивач закінчив навчання в ПТУ № 105 м. Димитрова за фахом машиніст електровоза підземного 09.01.1993, а 28.01.1993 прийнятий на шахту Центральна ВО «Красноармейськвугілля» машиністом електровозу підземним з повним робочим днем у шахті, що не перевищує трьох місяців між днем закінчення навчання і днем зарахування позивача на роботу за професією, за якою навчався позивач.
Отже, період навчання з 01.09.1989 по 09.01.1993 в ПТУ № 105 м. Димитрова за фахом машиніст електровоза підземного безпідставно не зарахований відповідачем-1 до страхового пільгового стажу позивача за Списком № 1.
Щодо незарахування до страхового стажу та пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоду з 28.01.1993 по 25.05.1993 за професією машиніст електровоза підземний на шахті Центральна ВО «Красноармейськвугілля», оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу.
Відповідно до статті 48 КЗпПУ трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудова книжка ведеться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів, тобто перебувають у
трудових відносинах. На позаштатних працівників трудова книжка ведеться за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Також відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788- ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пунктів 2.2, 2.4 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення
на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Окрім того, Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію відносно того, що певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Згідно записів трудової книжки, позивач 09.01.1993 закінчив навчання в ПТУ за фахом машиніст електровоза підземний та 28.01.1993 прийнятий на шахту «Центральна» ВО «Красноармейськвугілля» машиністом електровозу підземний з повним робочим днем у шахті (наказ № 327/к від 27.08.92), звільнений 25.05.1993 у зв`язку з призивом у ряди Збройних Сил (наказ № 162/к від 25.05.93).
Відповідач не зарахував позивачу вказаний період до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийняття на роботу.
Проте, такий недолік запису трудової книжки позивача, як невідповідність дати прийняття на роботу 28.01.1993 даті наказу – 27.08.92, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що позивач жодним чином не впливав на дотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, а підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
За таких обставин, відповідач-1 безпідставно не зарахував до страхового та пільгового стажу позивача період роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993 за професією машиніст електровозу підземний з повним робочим днем у шахті «Центральна» ВО «Красноармейськвугілля».
Щодо незарахування відповідачем-1 до страхового пільгового стажу позивача за Списком № 1 часу проходження військової служби з 17.06.1993 по 12.11.1994.
Згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Позивач на момент призову на строкову військову службу з 17.06.1993 працював у шахті «Центральна» ВО «Красноармейськвугілля» за професією машиніст електровозу підземний з повним робочим днем у шахті, що підтверджується записами у трудовій книжці. Він був призваний на військову службу з 17.06.1993 та проходив військову службу до 12.11.1994, і після цього 04.01.1995 прийнятий машиністом електровоза підземний з повним робочим днем у шахті Центральна ВО « Красноармейськвугілля», де працював до 23.05.1995.
Отже, період строкової військової служби з 17.06.1993 по 12.11.1994 безпідставно незарахований відповідачем-1 до пільгового стажу позивача за Списком № 1, оскільки позивач до призову на військову службу та після проходження військової служби працював за професією, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Щодо незарахування відповідачем до страхового пільгового стажу за списком № 1 періодів роботи позивача з 04.01.1995 по 23.05.1995, з 04.05.1998 по 19.08.1998 за професією машиніст електровоза підземний, з 20.06.2011 по 29.01.2012 за професією підземний машиніст підземнихустановок, з 29.11.2012 по 18.04.2013 за професією прохідник підземний.
В рішенні відповідач зазначає, що вказаний період роботи позивача не включений до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки відсутні уточнюючі довідки підприємства.
Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17 та ін.
При цьому, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Згідно записів трудової книжки з 04.01.1995 по 23.05.1995 позивач працював за професією машиніст електровоза підземний з повним робочим днем у шахті «Центральна» ВО «Красноармійськвугілля», з 04.05.1998 по 19.08.1998 за професією машиніст електровоза підземний з повним робочим днем у шахті в Красноармійському шахтобудівельному управлінні ДВАТ «Трест Краноармійськшахбуд», з 20.06.2011 по 29.01.2012 за професією підземний машиніст підземних установок в ТОВ «СІГМА КОМ», з 29.11.2012 по 18.04.2013 за професією прохідник з повним робочим днем у шахті в ТОВ «Управління Донбасспецстрой».
Отже, записами трудової книжки підтверджено пільговий стаж позивача за вказаними професіями, які відносяться до Списку № 1 та надають право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах.
Таким чином, відповідач-1 безпідставно не зарахував до страхового пільгового стажу позивача періоди роботи: з 04.01.1995 по 23.05.1995 за професією машиніст електровоза підземний з повним робочим днем у шахті Центральна ВО «Красноармійськвугілля», з 04.05.1998 по 19.08.1998 за професією машиніст електровоза підземний з повним робочим днем у шахті в Красноармійському шахтобудівельному управлінні ДВАТ «Трест Краноармійськшахбуд», з 20.06.2011 по 29.01.2012 за професією підземний машиніст підземних установок в ТОВ «СІГМА КОМ», з 29.11.2012 по 18.04.2013 за професією прохідник з повним робочим днем у шахті в ТОВ
«Управління Донбасспецстрой».
Щодо незарахування відповідачем до страхового пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи позивача з 01.09.1998 – 02.07.2001 за професією електромонтер контактної мережі та з 21.02.2005 по 02.01.2006 за професією підземний машиніст підземних установок.
Як зазначено у спірному рішенні вказані періоди роботи позивача не включені відповідачем у пільговий стаж, оскільки відсутні накази про проведення атестації робочих місць.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України 01 серпня 1992 року №422 (далі - Порядок №442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Отже, обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великою Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.
Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 1.
При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Таким чином, відповідач-1 безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періоди роботи позивача з 01.09.1998 по 02.07.2001 за професією електромонтер контактної мережі (Павлоградська дистанція електропостачання Придніпровської залізниці) та з 21.02.2005 по 02.01.2006 за професією підземний машиніст підземних установок з повним робочим днем у шахті.
У зв`язку із викладеним вище, є правильними висновки суду, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області не було забезпечено належного розгляду заяви позивача в частині визначення його пільгового стажу з урахуванням спірних періодів роботи, що стало підставою для передчасного прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії.
Спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №047350008477 від 29.05.2025 року є протиправним та підлягало скасуванню.
Судом обгрунтовано обрано спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1989 по 09.01.1993 року, період роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993 року, період військової служби з 17.06.1993 по 12.11.1994 року, періоди роботи з 04.01.1995 по 23.05.1995 року, з 04.05.1998 по 19.08.1998 року, з 01.09.1998 по 02.07.2001 року, з 21.02.2005 по 02.06.2006 року, з 20.06.2011 по 29.01.2012 року, з 29.11.2012 по 18.04.2013 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів роботи до пільгового стажу.
В той же час, колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що обов`язок зарахування стажу та повторного розгляду заяви позивача судом першої інстанції покладено не на належного відповідача.
Частиною 5 статті 45 Закону № 1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 44 Закону № 1058-IV врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 в редакції на час виникнення спірних правовідносин призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
На виконання названих норм Закону № 1058-IV постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п.1.1 Порядку 22-1, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Відповідно до розділу ІV Порядку № 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п. 4.1 Порядку № 22-1).
Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник сервісного центру, в тому числі: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
01.04.2021 органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.
Заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за результатом якої прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, яке оскаржується в межах даного спору у даній справі.
Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду – Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, і саме його рішення оскаржується в судовому порядку, відтак на останнє має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.
Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи відповідача-2, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що є підстави для зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції, а в решті рішення суду – слід залишити без змін.
Керуючись ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №160/24833/25 змінити, виклавши резолютивну частину рішення наступним чином:
«Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №047350008477 від 29.05.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (ЄДРПОУ 20453063) зарахувати до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) період навчання з 01.09.1989 по 09.01.1993 року, період роботи з 28.01.1993 по 25.05.1993 року, період військової служби з 17.06.1993 по 12.11.1994 року, періоди роботи з 04.01.1995 по 23.05.1995 року, з 04.05.1998 по 19.08.1998 року, з 01.09.1998 по 02.07.2001 року, з 21.02.2005 по 02.06.2006 року, з 20.06.2011 по 29.01.2012 року, з 29.11.2012 по 18.04.2013 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (ЄДРПОУ 20453063) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням зарахованих періодів роботи до пільгового стажу, та висновків викладених в рішенні суду.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (ЄДРПОУ 20453063) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 800,00 грн. (вісімсот гривень нуль копійок).»
В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2025 року у справі №160/24833/25 залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак