ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року
м. Київ

справа № 725/4098/25
провадження № 61-11728св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
позивачі:  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на ухвалу Чернівецького районного суду м. Чернівці від 26 травня 2025 року, постановлену в складі судді Галичанського О. І., та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 серпня 2025 року, ухвалену в складі колегії суддів: 
Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю., Литвинюк І. М.,

ВСТАНОВИВ: 

Описова частина

Короткий зміст заяви
У травні 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою у порядку контролю за виконанням судового рішення від 24 березня 1994 року 
у справі № 2-139/1994 .
Зазначили, що вони були відповідачами у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою і відшкодування шкоди. 

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 1994 року у справі № 2-139/1994 позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельної ділянкою і відшкодування шкоди задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_7 , ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відновити стару межу земельної ділянки, яка проходить в 30 см від тильної стіни жилого будинку ОСОБА_7 , пересунути паркан на 30 см, забрати відмостки і бордюри. 
Зобов`язано забрати з захопленої ділянки виноград, а також стягнуто з відповідачів ОСОБА_7 і ОСОБА_2 шкоду в користь ОСОБА_4 , ОСОБА_3 в сумі 1 млн 735 тис. 295 крб, а також судові витрати в сумі 687370 крб. 
Стягнуто витрати за проведення будівельної експертизи від 28 жовтня 1993 року в користь обласного проектно-кошторисного бюро з ОСОБА_7 і ОСОБА_2 в сумі 15602 крб.
В позові ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю. 

Рішення набрало законної сили після апеляційного оскарження. 

Під час примусового виконання боржниками ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) вказаного судового рішення, судовим виконавцем було складено акт від 09 вересня 1994 року про неможливість виконати рішення суду в повному обсязі згідно з виконавчим документом. 

В акті було зазначено, що відновлена стара межа земельної ділянки , яка проходила в 30 см від стіни житлового будинку ОСОБА_7 до сараю ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , який перешкоджає відновити стару межу земельної ділянки по всій довжині земельної ділянки. 

Відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вказують, що в повному обсязі виконати судове рішення від 24 березня 1994 року неможливо в зв`язку з тим, що виконанню перешкоджає самочинно побудований позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 сарай, який знаходиться на земельній ділянці відповідачів.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вважають, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 1994 року було незаконним, так як суд з очевидною метою, мотивом та умислом вийшов за межі своїх повноважень, створив відповідачам життєві умови, розраховані на їх матеріальне і фізичне знищення. Суд порушив права відповідачів та ухвалив рішення, яке неможливо виконати. 

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в заяві у порядку контролю за виконанням судового рішення просили суд:
- здійснити судовий контроль за виконанням рішення суду від 24 березня 1994 року 
у справі № 2-139/1994 до його повного фактичного виконання;
- забезпечити боржникам можливість безперешкодно завершити виконавчі дії до фактичного виконання повного рішення суду, згідно з виконавчим документом;
- постановити окремі ухвали щодо посадових осіб Першотравневої районної ради 
м. Чернівці.
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Чернівецького районного суду м. Чернівці від 26 травня 2025 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 серпня 
2025 року, заяву ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у порядку контролю за виконанням судового рішення повернуто без розгляду.
Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява не відповідає вимогам пункту 5 частини третьої статті 448 ЦПК України, пункту 2 частини четвертої статті 448 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

09 вересня 2025 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Чернівецького районного суду м. Чернівці від 26 травня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 серпня 2025 року, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, просили скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки в порушення положень статті 175, 177, частини першої статті 185 ЦПК України заявникам не надано можливості усунути недоліки заяви.

Заявники вказують, що вони не повідомили позивачів про подання заяви у порядку контролю за виконанням судового рішення, оскільки позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли. Заявник вважають, що суди зобов`язані були замінити померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на їх правонаступницю ОСОБА_8 . 

Також заявники вказують, що вони не могли надати ідентифікатор доступу до інформації про виконавче провадження, оскільки рішення суду від 24 березня 1994 року виконувалось не державним виконавцем, а судовим виконавцем, і усі матеріали виконавчого провадження знаходяться в архівах Чернівецького районного суду м. Чернівці. 

Заявники в касаційній скарзі посилаються на незаконність рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 1994 року, порушення їх прав як відповідачів у вказаній справі № 2-139/1994, на наявність тривалих неприязних стосунків між ними та сусідами ОСОБА_9 (позивачами у справі № 2-139/1994).

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 15 вересня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Коломієць Г. В. , судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

21 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Відповідно до Розпорядження заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 грудня 2025 року № 886/0/226-25, в зв`язку з відставкою судді ОСОБА_10, у справі № 725/4098/25 призначено повторний автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві 
Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_5 , ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно статті 447 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно статті 448 ЦПК України, скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Скарга подається в письмовій формі і підписується стороною виконавчого провадження, її представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Вимоги до змісту скарги викладені в частині третій статті 448 ЦПК України, згідно якої скарга повинна містити, зокрема ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження.
Положеннями частини четвертої статті 448 ЦПК України передбачено, що до скарги додаються, зокрема докази направлення копій скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
У частині п`ятій статті 448 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог частин третьої та/або четвертої цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Суди попередніх інстанцій встановили, що у травні 2025 року ОСОБА_5 та 
ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій просили здійснити судовий контроль за виконанням рішення суду від 24 березня 1994 року у справі № 2-139 до його повного виконання, забезпечити боржникам можливість безперешкодно завершити виконавчі дії до фактичного виконання рішення суду, згідно з виконавчим документом та постановити окремі ухвали щодо посадових осіб Першотравневої районної ради м. Чернівці.

Судами встановлено, що подана скарга (заява) не відповідає вимогам пункту 5 частини третьої статті 448, пункту 2 частини четвертої статті 448 ЦПК України.
Посилання заявників на те, що суд першої інстанції під час розгляду заяви повинен був залучити правонаступника померлих позивачів, Верховний Суд не приймає до уваги, оскільки згідно частини третьої статті 448 ЦПК України, це обов`язок заявника вказати прізвище, ім`я та по батькові інших учасників справи, їх місце проживання чи перебування, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як встановлено зі змісту заяви, поданої до суду першої інстанції, заявники вказали інших учасників справи - позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та вказали їх місце проживання, при цьому, знаючи, що вказані особи померли, заявники не зазначили в заяві до суду першої інстанції жодної інформації про наявних правонаступників. 

Тобто, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , подаючи заяву у порядку контролю за виконанням судового рішення, при оформленні скарги (заяви) не дотримали вимогиРозділу VII ЦПК України, зокрема статті 448 ЦПК України.
За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що заява підлягає поверненню без розгляду, оскільки її зміст не відповідає нормам ЦПК України.
Верховний Суд зазначає, що, повертаючи заяву ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , суд не порушив право заявників на звернення до суду, оскільки повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Посилання заявників у касаційній скарзі на незаконність рішення суду від  24 березня 1994 року у справі № 2-139/1994 суд касаційної інстанції не приймає до уваги, оскільки у заявників була можливість оскаржити рішення в апеляційному порядку, дане рішення суду набрало законної сили. 

При цьому касаційний суд звертає увагу заявників, що подання заяви у порядку контролю за виконанням судового рішення не є переглядом такого судового рішення. 

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявниками норм процесуального права.

Наявність у заявників іншої точки зору на встановлені судами обставини не спростовує законності та обґрунтованості ухвалених судами попередніх інстанцій судових рішень та фактично зводиться до спонукання касаційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявників. 

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень, Верховний Суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернівецького районного суду м. Чернівці від 26 травня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 серпня 2025 року залишити 
без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:  	Г. В. Коломієць   Д. Д. Луспеник   Ю. В. Черняк