Березівський районний суд Одеської області 

03.06.2026
Справа № 494/1060/26
Провадження № 2/494/833/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2026 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панчишина А.Ю.,
при секретарі Станілевич А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, - 
ВСТАНОВИВ:
06 травня 2026 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заяваОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2026 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю.
ОСОБА_1 , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що являється матір`ю трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком дітей є ОСОБА_2 . 
Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та в недостатньому розмірі. 
ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, однак має можливість отримувати дохід та забезпечувати утримання дітей. 
На підставі вищевикладеного, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 9000 гривень щомісячно на всіх дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.
Ухвалою суду від 12.05.2026 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 03.06.2026 року о 12:00 год.
В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, згідно п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Просила розглядати справу за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази по справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно до ч. 1. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність – достатності.
Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від спільного проживання мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Станом на теперішній час діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. 
Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає нерегулярно та в недостатньому розмірі.
За даних обставин, суд приходить до висновку про те, що угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягнуто, тому позивачка вимушена поставити питання про стягнення аліментів у судовому порядку.
Відповідно до ч. 1.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. 
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 181 CK України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік», встановлено що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 грн.

Положеннями ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала визначену нею суму розміру аліментів. Крім того, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, про те що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, який вона просить згідно позовних вимог, а також інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, та зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком.  

На підставі викладеного, зважаючи на обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи обставини справи, те, що відповідачем не надано доказів неможливості сплачувати аліментів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, так як вимоги позивачки про визначення до стягнення розміру аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в сумі 9 000 грн. є необґрунтовано завищеними та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 7 500 грн. (по 2 500 грн. на кожну дитину), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.
Виходячи із закріплених у частині 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у зазначеному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей тощо, а також такий розмір не буде надто обтяжливим для відповідача.
Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Крім того, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12,13,81,141,259,263-265,268,274,430 ЦПКУкраїни,- 
ВИРІШИВ:
Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РС ГУДМС України в Одеській області 04 лютого 2014 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий органом 5128 26.03.2018 року, РНОКПП – НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот ) гривень (по 2 500 грн. на кожну дитину), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 06 травня 2026 року, і до досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині позову – відмовити. 
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. 
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РС ГУДМС України в Одеській області 04 лютого 2014 року, РНОКПП – НОМЕР_2 , на користь Держави судовий збір у розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , українка, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українець, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Панчишин А.Ю.