ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
21.04.2026	Справа № 910/493/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М. за участю секретаря судового засідання Легкої А.С. розглянув матеріали господарської справи
за позовом ОСОБА_1 
до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" 
третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" 
про визнання незаконним та скасування рішення.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" про:
- визнання незаконним та скасування рішення Акціонерного Товариства "Державний Експортно-Імпортний Банк України" про відмову у застосуванні мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою № 68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди, викладене у листі № 0028702/30718-25 від 24 грудня 2025 року;
- визнання застосованим мораторій на нарахування та сплату коштів всіма за грошовими зобов`язаннями за Генеральною кредитною угодою № 68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" звернулося до Акціонерного Товариства «Державний Експортно-імпортний Банк України» з заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою № 68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди. 
24.12.2025 Акціонерним Товариством «Державний Експортно-імпортний Банк України» прийнято рішення № 0028702/30718-25 про залишення без розгляду вказаної заяви.
Посилаючись на те, що прийняття рішення є незаконним та таким, що порушує права позивача, у зв`язку з чим, він звернувся в суд з указаним позовом.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.
13.02.2026 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував посилаючись на те, що банком правомірно залишено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" про мораторій без розгляду. Вказав на відсутність причинно наслідкового зв`язку між збройною агресією проти України та втратою можливості здійснювати свою господарську діяльності, а також невиконанням ТОВ «ТД АГРОДАР» зобов`язань перед АТ «Укрексімбанк». Також зазначив, що позивачем пред`явлено даний позов особою у якої відсутнє право для такого звернення до суду. 
19.02.2026 позивач подав суду відповідь на відзив, в якій проти викладених відповідачем у відзиву обставинах заперечував.
24.02.2026 відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечував проти викладених у відповіді на відзив позивачем обставинах.
26.02.2026 позивач подав суду заяву про поновлення строку для подачі відповіді на відзив.
27.02.2026 третя особа, в особі арбітражного керуючого Беркута М.С., подала пояснення на позовну заяву, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні 24.03.2026 суд поновив позивачу строк для подачі відповіді на відзив. Також у цьому ж засіданні суд постановив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
У судовому засіданні 21.04.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2016 між Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (кредитор, позикодавець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (боржник, позичальник, третя особа) було укладено Генеральну кредитну угоду № 68116N2. В межах генеральної угоди між АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «ТД Агродар» було укладено ряд кредитних договорів.
Виконання зобов`язання за Генеральною угодою було забезпечено низкою договорів, зокрема, договором поруки № 68116Р12 від 16.03.2016 укладеним між Акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель).
Також встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 у справі № 922/1676/24 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар".
Постановою Господарського суду Харківської області від 27.03.2025 у справі № 922/1676/24 припинено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар". Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Агродар" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. З дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:
господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо;
строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав;
у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;
припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;
продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;
скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;
припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.
26.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" звернулося до Акціонерного Товариства «Державний Експортно-імпортний Банк України» з заявою про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою № 68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди.
16.12.2025 до відповідача звернувся ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" з повідомленням № 02-01/30-50, у якому повідомив, що з 27.03.2025 він є єдиною особою, наділеною повноваженнями на вчинення дій від імені позичальника, адже своїм наказом №1 від 09.04.2025 скасував всі довіреності на представництво інтересів позичальника, що видані до 27.03.2025 та свої повноваження керівника (органів управління) позичальника нікому не делегував, просив це врахувати та залишити заяву про мораторій без розгляду.
24.12.2025 Акціонерним товариством «Державний Експортно-імпортний Банк України» прийнято рішення № 0028702/30718-25 про залишення без розгляду вказаної заяви.
Звертаючись в суд з указаним позовом позивач вказав, що він є єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар" та поручителем за його зобов`язаннями перед Банком, і наявні всі передбачені пунктом 23 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України підстав для задоволення поданої ним заяви про мораторій. А тому, вказане рішення відповідача є незаконним та таким, що порушує його права.
Відповідно до частини 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. 
КУзПБ є спеціальним законом, що регулює: весь комплекс правовідносин банкрута; порядок управління майном банкрута; відносини боржника з кредиторами; порядок задоволення вимог кредиторів; правові наслідки банкрутства. А спеціальні норми КУзПБ мають абсолютний пріоритет у застосуванні до правовідносин боржника з кредиторами. 
Таким чином, з 04.06.2024 (момент відкриття провадження у справі про банкрутство) ТОВ «ТД Агродар» перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс його юридичних правовідносин, у яких спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ за його участю щодо інших законодавчих актів України.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.11.2025 у справі № 902/1014/23 (902/1319/24), від 18.11.2025 у справі № 902/181/22 (902/1003/24), від 12.08.2025 у справі № 925/1323/22).
Єдиний мораторій, що передбачений для застосування до вимог кредиторів боржника, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, це мораторій на задоволення вимог кредиторів, визначений статтею 41 КУзПБ, який вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство та дія якого за загальним правилом припиняється автоматично після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном.
Третя особа станом на подачу заяви про застосування мораторію на нарахування та сплату коштів за грошовим зобов`язанням за Генеральною кредитною угодою № 68116N2 від 16 березня 2016 року та усіма кредитними договорами, укладеними в межах такої угоди перебувала у ліквідаційній процедурі у справі про банкрутство. 
Згідно вимог статті 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.
Підстави та способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені ст.ст. 15, 16 ЦК України. При цьому, способи захисту цивільних прав судом підлягають застосуванню не довільно, а в залежності від характеру спірних правовідносин та в межах і на підставах, визначених законом.
Конституцією України, Законом України "Про судоустрій та статус суддів" встановлено принципи організації судової влади, серед яких незалежність судів і суддів, обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, забезпечення права оскарження судового рішення та перегляду справи в установленому порядку, які є одними з важливих гарантій здійснення правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом..
Згідно вимог ч. 1. ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Заявлені позивачем вимоги фактично зводяться до його незгоди з ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 у справі № 922/1676/24 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агродар".
Зокрема, позивач у позовній заяві посилається на те, що основним джерелом прибутку ТОВ «ТД АГРОДАР» був продаж сільськогосподарської продукції - олії, що вироблялася на олійно-екстракційному заводі за адресою: Луганська область, Троїцький (нині - Сватівський) район, смт. Троїцьке, вул. Чкалова, 16 на підставі договору № 010919 П-1 від 01.09.2019. У зв`язку з окупацією всього району Луганської області, де знаходиться олійно-екстракційний завод ТОВ «АКГ ЛТД» та землі, на яких вирощувалася продукція, яка придбавалася ТОВ «ТД Агродар», останнє втратило можливість вести господарську діяльність, та, відповідно, отримувати прибуток і розраховуватися з контрагентами.
При цьому, в ухвалі Господарського суду Харківської області від 04.06.2024 у справі № 922/1676/24 судом встановлено: «Разом із тим, суд зазначає про те, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ "ТД Агродар" зазначено КВЕД 46.19 "Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту".
Суд зауважує на тому, що місцем реєстрації боржника є місто Харків, при цьому доказів, які б свідчили про те, що майновий комплекс та/або виробничі потужності ТОВ "ТД Агродар" зазнали пошкоджень у результаті бойових дій, матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Суд звертає увагу на те, що боржником не надано до матеріалів справи доказів того, що ним як замовником за договорами на переробку соняшнику на давальницьких умовах №010917 П-1 від 01.09.2017 та №010919 П-1 від 01.09.2019 передавалася контрагенту - ТОВ "Агро Кепітал Груп ЛТД" на переробку відповідна сировина.
З огляду на зазначене, суд критично ставиться до посилання ТОВ "ТД Агродар" на абз. 9 п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства як на підставу відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство через знаходження його конрагента - ТОВ "Агро Кепітал Груп ЛТД" в окупації, оскільки ТОВ "ТД Агродар" не було позбавлено можливості укласти договори з іншими контрагентами.
Доказів того, що все майно ТОВ "ТД Агродар" через збройну агресію російської федерації проти України було втрачене (знищене) або пошкоджене, що унеможливило його використання в господарській діяльності товариства або продаж третім особам з метою отримання коштів для погашення заборгованості, або неможливість підприємства укласти договори з іншими контрагентами матеріали справи не містять.
Матеріалами справи не підтверджено доводи боржника, що кредиторська заборгованість товариства виникла та не була погашена внаслідок збройної агресії проти України.
У підготовчому засіданні судом не встановлено підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТД Агродар", передбачених ч. 6 ст.39 Кодексу України з процедур банкрутства та абз. 9 п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства.»
Вказана ухвала Господарського суду Харківської області постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 у справі № 922/1676/24 залишена без змін.
Порядок перегляду судових рішень господарських судів встановлений розділом ІV ГПК України.
Задоволення заявлених позивачем вимог може призвести до перегляду рішення суду, яке визначило обсяг його прав заінтересованих осіб у справі, у спосіб, не передбачений чинним законодавством.
Доводи позивача з цього приводу є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
За таких обставин у позові відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України слід відмовити.
Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,
ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.
Повне рішення складено 11.05.2026

Суддя О.М.Ярмак