ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ
справа №640/33366/21
адміністративне провадження №К/990/8505/25; К/990/10827/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого cудді - Уханенка С. А.,
суддів - Жука А.В., Соколова В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження, як суд касаційної інстанції, адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, за участю третьої особи - Державної судової адміністрації України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (головуючий суддя - Єгорова Н.М., судді - Коротких А.Ю., Сорочко С.О.)
та касаційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (головуючий суддя - Єгорова Н.М., судді - Коротких А.Ю., Сорочко С.О.), 
ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області (далі - ТУ ДСА в Київській області), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив: визнати протиправним та скасувати наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к «Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області»; поновити його у Васильківському міськрайонному суді Київської області на посаді судді з 18 жовтня 2021 року; зобов`язати ТУ ДСА України в Київській області нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді в сумі 3 219 311,37 грн, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.
1.1. Позов обґрунтовано тим, що у 2012 році його призначено на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років. У березні 2017 року його повноваження припинено, у зв`язку з чим ОСОБА_1 проходив кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді. У квітні 2019 року Вища рада правосуддя (далі - ВРП), розглянувши рекомендацію Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС України) та матеріали про обрання позивача на посаду судді, прийняла рішення № 1045/0/15-10 про відмову у внесенні до Президента України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області. Указане рішення ВРП №1045/0/15-10 оскаржене позивачем в судовому порядку. Також ОСОБА_1 ініційовано судовий процес щодо наявності/відсутності компетенції посадових осіб Васильківського міськрайонного суду Київської області видавати наказ про припинення з ним трудових відносин і в межах розгляду цієї справи № 640/12632/19 було забезпечено позов, шляхом заборони посадовим особам Васильківського міськрайонного суду Київської області вчиняти дії, направлені на відрахування позивача зі штату суду. Не зважаючи на вжиті заходи, 18 жовтня 2021 року відповідачем було прийнято оскаржений наказ №01-к, який позивач вважає протиправним, оскільки такий документ оформлено під час заборони, установленої ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі № 640/12632/19.
1.2. У позові  ОСОБА_1 також зазначає, що на дату прийняття оскаржуваного наказу, рішення суду першої інстанції про відмову в позові у справі № 640/12632/19 не набрало законної сили, так як тривало апеляційне провадження, а отже, залишилися чинними і заборони, установлені ухвалою від 16 липня 2019 року. Посилаючись на те, що наказ Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к прийнято за відсутності правових підстав, а отже підлягає скасуванню, він підлягає поновленню на роботі за посадою, яку займав на час припинення трудових відносин, зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
ІІ. Встановлені судами обставини справи
2. Указом Президента України від 12 березня 2012 року №193/2012 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області строком на п`ять років.
3. Строк повноважень судді ОСОБА_1 закінчився у березні 2017 року.
4. 09 червня 2016 року позивач звернувся до ВККС України із заявою про рекомендування його для обрання на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області безстроково.
5. Рішенням ВККС України від 20 жовтня 2017 року № 106/зп-17 призначено кваліфікаційне оцінювання 999 суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді, зокрема, судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1
6. Рішенням ВККС України від 27 квітня 2018 року №610/ко-18 суддю Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 визнано таким, що відповідає займаній посаді. 
7. Надалі, ураховуючи результати кваліфікаційного оцінювання, ВККС України рішенням від 05 червня 2018 року №200/дс-18 рекомендувала ОСОБА_1 для призначення на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
8. 04 квітня 2019 року ВРП, розглянувши рекомендацію ВККС України, матеріали щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області та висновок члена Вищої ради правосуддя, прийняла рішення №1045/0/15-19 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області». Указане рішення позивач оскаржив в судовому порядку.
9. 10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа № 640/12632/19), в якому просив установити відсутність компетенції (повноважень) голови (або іншого керівника) указаного суду видавати наказ про припинення трудових відносин з суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за відсутності колективного рішення зборів суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо припинення трудових відносин з суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 .
10. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі №640/12632/19 заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволено. Заборонено голові Васильківського міськрайонного суду Київської області та/або його заступникам, керівнику апарату Васильківського міськрайонного суду Київської області та будь-яким іншим працівникам Васильківського міськрайонного суду Київської області вчиняти дії, направлені на відрахування судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 зі штату Васильківського міськрайонного суду Київської області.
11. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 в позові відмовлено. Указане судове рішення представник ТУ ДСА України в Київській області отримав 18 жовтня 2021 року (з відміткою про набрання ним законної сили), після чого на офіційну електронну адресу Васильківського міськрайонного суду Київської області було направлено лист ТУ ДСА в Київській області від 18 жовтня 2021 року №04-24/2606/21, із копією зазначеного рішення.
12. 18 жовтня 2021 року головою Васильківського міськрайонного суду Київської області видано наказ №01-к, яким припинено з 18 жовтня 2021 року трудові відносини ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та відраховано зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1045/0/15-19.
13. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 залишено без змін.
14. Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року у справі № 9901/230/19 позов ОСОБА_1 до ВРП задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1045/0/15-19 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області». Зобов`язано ВРП повторно розглянути рекомендацію ВККС Українищодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
14.1. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі №9901/230/19 змінено рішення Верховного Суду від 13 липня 2022 року шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на порушення ВРП пункту 7 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . В іншій частині судове рішення залишено без змін.
15. Позивач звертався до голови Васильківського міськрайонного суду Київської області із заявами від 08 жовтня 2022 року, від 21 жовтня 2022 року та від 15 грудня 2022 року, якими просив поновити трудові відносини та включити його до штату Васильківського міськрайонного суду Київського області на посаду судді. До заяв позивачем було додано копію постанови Великої Палата Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 9901/230/19.
16. Наказом в.о. голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2023 року №01-к поновлено трудові відносини з ОСОБА_1 і зараховано його до штату Васильківського міськрайонного суду Київської області з 19 січня 2023 року.
17. На виконання судового рішення у справі № 9901/230/19, 18 квітня 2023 року ВРП прийняла рішення № 365/0/15-23 про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
18. Рішенням Верховного Суду від 15 січня 2024 року у справі № 990/84/23, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2024 року, визнано протиправним та скасовано рішення ВРП від 18 квітня 2023 року № 365/0/15-23 «Про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області» та зобов`язано ВРП повторно розглянути рекомендацію ВККС України щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області.
19. Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про припинення трудових відносин із суддею на підставі рішення ВРП про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення на посаду судді.
ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
20. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року № 01-к «Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області» в частині дати припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та дати відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області. Зобов`язано Васильківський міськрайонний суд Київської області змінити дату припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області та дату відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області з 18 жовтня 2021 року на 22 грудня 2021 року. Зобов`язано ТУ ДСА України в Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 жовтня по 22 грудня 2021 року, у відповідності до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
20.1. Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржений наказ прийнято у період дії заборони голові Васильківського міськрайонного суду Київської області вчиняти дії, направлені на відрахування судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 зі штату Васильківського міськрайонного суду Київської області, яка діяла до вирішення адміністративної справи №640/12632/19 по суті та набрання рішенням у справі законної сили. Ураховуючи приписи статті 255 КАС України, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року у справі № 640/12632/19 набрало законної сили після прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 21 грудня 2021 року у цій справі, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що днем припинення трудових відносин з позивачем та днем відрахування ОСОБА_1 зі штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, є наступний день після набрання судового рішенням у справі №640/12632/19 законної сили, а саме - 22 грудня 2021 року, а не 18 жовтня 2021 року. Що стосується нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд указав, що позивач з 19 жовтня по 22 грудня 2021 року з вини роботодавця не мав можливості виконувати трудові функції, тому зобов`язав ТУ ДСА України в Київській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за указаний період, відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
21. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року скасовано рішення суду першої інстанції, а позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к «Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області». Зобов`язано Васильківський міськрайонний суд Київської області поновити трудові відносини з ОСОБА_1 з 18 жовтня 2021 року. Зобов`язано Васильківський міськрайонний суд Київської області зарахувати ОСОБА_1 з 18 жовтня 2021 до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області. Зобов`язано ТУ ДСА в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 18 жовтня 2021 року, як судді, що не здійснює правосуддя. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
21.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі №640/12632/19 набрало законної сили 21 грудня 2021 року, а отже оскаржуваний наказ голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к про припинення трудових відносин з позивачем та відрахування останнього зі штату суддів, прийнято у період дії ухвали від 16 липня 2019 року у справі №640/12632/19 про забезпечення позову, що свідчить про його протиправність. Що стосується зміни дати припинення з ОСОБА_1 трудових відносин, то суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції та зауважив, що станом на час розгляду апеляційної скарги відсутні рішення ВРП про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, які б були перешкодою для зарахування позивача до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області. Щодо вимог позивача про нарахування та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд апеляційної інстанції зазначив про наявність підстав для зобов`язання ТУ ДСА України в Київській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду з 18 жовтня 2021 року як судді, що не здійснював правосуддя.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін
22. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та ТУ ДСА в Київській області надіслали до Верховного Суду касаційні скарги на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року.
23. У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в частині умов виплати йому суддівської винагороди, оскільки вважає, що він має право на виплату суддівської винагороди, що включає як посадовий оклад, так і доплати до нього, проте суд, на його думку, помилково зобов`язав ТУ ДСА здійснити такі виплати йому, як судді, що не здійснює правосуддя.
23.1. Позивач наголошує, що суд апеляційної інстанції застосував правові висновки Верховного Суду у справах №№ 160/170/20, 380/2696/21, обставини у яких не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки він успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді, що підтверджується рішенням ВККС від 27 квітня 2018 року № 610/ко-18, яким його визнано таким, що відповідає займаній посаді. Натомість правові висновки Верховного Суду в указаних справах сформовано під час законодавчої заборони на виплату судді доплат до посадового окладу до моменту підтвердження ним відповідності займаній посаді.
23.2. На думку заявника, у цій справі необхідно застосувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2022 року № 990/4/22 та постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 120/1655/21-а та від 29 червня 2023 року № 120/4286/21-а, в яких, за релевантних, на його думку, до цієї справи обставин, Верховним Судом висловлено інший підхід, сформований після скасування вказаної законодавчої заборони та з урахуванням юридичних позицій Конституційного Суду України, викладених в Рішеннях Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 та від 26 березня 2024 року № 3-р(ІІ)/2024.
23.3. ОСОБА_1 підкреслює, що в указаних рішеннях Конституційний Суд України наголосив, що винагорода судді є складником його статусу. Отже, винагорода судді не може бути меншою для судді, який фактично не здійснює судочинства через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою порівняно із суддею, який судочинство здійснює. Позивач указує, що не здійснював судочинства за незалежних від нього особисто причин і таки причини не обумовлені його поведінкою, а тому розмір його суддівської винагороди не може відрізнятися від суддівської винагороди судді, який здійснює судочинство.
23.4. Заявник вважає, що зазначене обумовлює наявність підстави для відступлення у цій справі від правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах КАС ВС від 13 травня 2022 року у справі № 160/170/20 та від 11 червня 2024 року у справі № 380/2696/21, оскільки, на його думку, відступ від таких висновків може забезпечити ефективний судовий захист.
23.5.  ОСОБА_1 указує, що його позов спрямований, зокрема, на захист права на отримання грошової виплати і на час звернення до суду, єдиним механізмом забезпечення такої виплати для судді був механізм виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому ним і було заявлено такий позов. Натомість, у той час протягом якого указана справа розглядалася, змінилась судова практика. Зокрема, у постанові від 11 червня 2024 у справі № 380/2696/21 Верховний Суд сформулював висновок про те, що належний спосіб захисту порушеного права такого судді буде полягати не у виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а у виплаті суддівської винагороди, за час нездійснення ним повноважень судді з підстав його незаконного звільнення.
24. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2025 року визначено склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: головуючий суддя - Мартинюк Н.М., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Жук А.В.
25. 03 березня 2025 року від ОСОБА_1 надійшли доповнення до касаційної скарги.
26. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пунктів 1, 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
27. У відзиві на касаційну скаргу ТУ ДСА в Київській області указало, що заперечує проти касаційної скарги ОСОБА_1 проте також не погоджується і з постановою суду апеляційної інстанції, оскільки вважає, що її прийнято за неповного з`ясування судами обставин, що мають істотне значення для справи. ДСА указує, що позивач перебував у трудових відносинах з Васильківським міськрайонним судом Київської області у період з 19 січня по 09 травня 2023 року та отримав суддівську винагороду у цей період. Тобто має місце виплата суддівської винагороди в подвійному розмірі, що не передбачено жодним нормативно-правовим актом.
28. У касаційній скарзі ТУ ДСА в Київській області зазначає, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально- дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом і застосування такого принципу суттєво обмежує суб`єктів владних повноважень у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки. Тому вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними. Це означає, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
28.1. ТУ ДСА в Київській області указує, що припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області з 18 жовтня 2021 року (а відповідно до дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва - з 22 грудня 2021 року) було законним, таким, що відповідає вимогам пункту 30 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», фактичним обставинам справи.
28.2. ТУ ДСА в Київській області посилаючись на приписи пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає, що підставою оскарження постанови суду апеляційної інстанції є відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування приписів пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким установлено, що рішення Вищої ради правосудця про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є підставою припинення трудових відносин судді із відповідним судом на підставі статті 125 цього закону.
29. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 квітня 2025 року визнано поважними підстави пропуску заявником строку на касаційне оскарження та поновлено такий строк. Відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТУ ДСА в Київській області на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
30. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ТУ ДСА в Київській області, оскільки на його думку, оскаржуючи судове рішення заявник діє поза межами процесуальної дієздатності в частині мотивів скарги, що стосуються його вимог до Васильківського міськрайонного суду Київської області. Позивач наголошує, що до ТУ ДСА в Київській області заявлено інші позовні вимоги, що стосуються нарахування та виплати суддівської винагороди і саме в цій частині третя особа, на його думку, має право оскаржити судове рішення в суді касаційної інстанції.
31. У зв`язку з перебуванням судді Мартинюк Н.М. у відпустці по вагітності та пологах, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 вересня 2025 року визначено інший склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги: головуючий суддя - Уханенко С.А., судді: Жук А.В., Соколов В.М.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
32. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
33. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
34. Згідно з положеннями Конституції України (до внесення змін Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон України № 1401-VIII) перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково, в порядку, встановленому законом (частина перша статті 128); суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі закінчення строку, на який його обрано чи призначено (пункт 1 частини п`ятої статті 126).
35. З метою удосконалення конституційних основ правосуддя для практичної реалізації принципу верховенства права і забезпечення кожному права на справедливий судовий розгляд справи незалежним і безстороннім судом Верховною Радою України 02 лютого 2016 року був попередньо схвалений Закон України № 1401-VIII, що набрав чинності 02 червня 2016 року, яким унесено зміни до окремих положень Конституції України, що, зокрема, стосуються діяльності судів, прокуратури та адвокатів.
36. Відповідно до статті 126 Конституції України (у редакції Закону України № 1401-VIII) незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Суддя обіймає посаду безстроково. Повноваження судді припиняються у разі: 1) досягнення суддею шістдесяти п`яти років; 2) припинення громадянства України або набуття суддею громадянства іншої держави; 3) набрання законної сили рішенням суду про визнання судді безвісно відсутнім або оголошення померлим, визнання недієздатним або обмежено дієздатним; 4) смерті судді; 5) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді за вчинення ним злочину.
37. Статтею 128 Конституції передбачено, що призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом. Призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом. .
38. Статтею 129-1 Конституції установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
39. Згідно зі статтею 130 Конституції держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
40. В Україні діє Вища рада правосуддя, яка, зокрема, вносить подання про призначення судді на посаду (пункт 1 частини першої статті 131 Конституції України).
41. Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон України «Про судоустрій і статус суддів»).
42. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі.
43. Частиною першою статті 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.
44. За приписами частини дев`ятнадцятої статті 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища рада правосуддя може відмовити у внесенні Президентові України подання про призначення судді на посаду виключно з таких підстав: 1) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критерію доброчесності чи професійної етики або інших обставин, які можуть негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з таким призначенням; 2) порушення визначеного законом порядку призначення на посаду судді.
45. Відповідно до пункту 17 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про судоустрій і статус суддів» повноваження суддів, призначених на посаду строком на п`ять років до набрання чинності цим Законом (30 вересня 2016 року), припиняються із закінченням строку, на який їх було призначено. Судді, повноваження яких припинилися у зв`язку із закінченням такого строку, можуть бути призначені на посаду судді за результатами конкурсу, що проводиться в порядку, встановленому цим Законом.
46. Пунктом 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» установлено, що рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є підставою припинення трудових відносин судді із відповідним судом на підставі статті 125 цього закону.
47. Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» установлено, що голова місцевого суду видає на підставі акта про призначення судді на посаду, переведення судді, звільнення судді з посади, а також у зв`язку з припиненням повноважень судді відповідний наказ. Голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження (частина друга статті 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
48. Згідно зі статтею 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» припинення повноважень судді є підставою для припинення трудових відносин судді із відповідним судом, про що голова суду видає наказ.
49. За правилами частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу (частина десята статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
VI. Позиція Верховного Суду
50. Питаннями, що належить вирішити в межах розгляду цієї справи судом касаційної інстанції є: перевірка правильності застосування судом апеляційної інстанції положень статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 990/4/22 і Верховного Суду у справах № № 120/1655/21-а, 120/4286/21-а та застосування пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у взаємозв`язку з положеннями статті 125 цього Закону шляхом формування відповідного висновку щодо їхнього застосування, за обставин, установлених у цій справі.
51. Відповідаючи на поставлене питання, Верховний Суд виходить з наступного.
52. Ключовими аргументами ОСОБА_1 є:
- суд апеляційної інстанції застосував правові висновки Верховного Суду у справах №№ 160/170/20, 380/2696/21, обставини у яких не є релевантними до спірних правовідносин, а отже до спірних правовідносин повинні бути застосовані висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 990/4/22 та Верховного Суду у справах № № 120/1655/21-а, 120/4286/21-а; 
- є підстави для відступлення у цій справі від правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах КАС ВС від 13 травня 2022 року у справі №160/170/20 та від 11 червня 2024 року у справі №380/2696/21.
53. Ключовими аргументами ТУ ДСА в Київській області є:
- припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області з 18 жовтня 2021 року (а відповідно до дати набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/12632/19 - з 22 грудня 2021 року) було законним, таким, що відповідає вимогам пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;
- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування приписів пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким установлено, що рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є підставою припинення трудових відносин судді із відповідним судом на підставі статті 125 цього закону.
54. Ураховуючи те, що позовні вимоги щодо стягнення невиплаченої суддівської винагороди є похідними від основної вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу № 01-К про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області з 18 жовтня 2021 року, Верховний Суд уважає необхідним першочергово надати правову оцінку доводам, що стосуються правомірності оскарженого наказу.
55. Верховний Суд зауважує, що у контексті тлумачення приписів пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», необхідно проаналізувати положення частини другої статті 24 та статтю 125 вказаного Закону, згідно з якою голова місцевого суду з питань, що належать до його адміністративних повноважень, видає накази і розпорядження.
55.1. Так, із змісту пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» убачається, що саме рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання є ключовим елементом для припинення трудових відносин з суддею, а в силу положень частини другої статті 24 та статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», видання головою суду відповідного наказу на підставі акту Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України є не правом голови суду, а його безпосереднім обов`язком, установленим Законом.
55.2. Аналізуючи статтю 125 та пункт 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд висновує про імперативність цих норм, як щодо обов`язковості і підстави видання наказу про припинення трудових відносин із суддею, так і щодо його змісту.
56. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатує, що у разі прийняття Вищою радою правосуддя рішення про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України, голова відповідного суду зобов`язаний видати наказ у відповідності до приписів статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
57. Подібну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 13 жовтня 2021 року № 120/1655/21-а.
58. Головним доводом суду апеляційної інстанції було набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2021 року у справі № 640/12632/19 законної сили 21 грудня 2021 року, а отже оскаржуваний наказ був виданий у період дії ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року.
59. Водночас як убачається зі змісту ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року, суд визначив строк дії ухвали - до вирішення адміністративної справи №640/12632/19 по суті та набрання судовим рішенням у вказаній справі законної сили.
Отже, цією ухвалою суд установив певні часові обмеження її дії.
60. За правилами частини першою статті 255 КАС України установлено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
61. Відповідно до частини першої статті 293 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів . 
61.1. Правила щодо подання апеляційної скарги та її прийняття поза межами указаного тридцятиденного строку визначені частинами другою, третьою цієї статті.
62. Аналіз наведених норм свідчить, що для підтвердження статусу рішення суду першої інстанції як такого, що набрало законної сили, суд перевіряє факт його вручення учасникам справи, дату завершення строку на оскарження, а також наявність чи відсутність апеляційних скарг від сторін або осіб, чиїх прав воно стосується. За наявності факту належного вручення судового рішення учасникам справи та відсутності факту апеляційного оскарження судового рішення, суд першої інстанції видає копію рішення із позначкою про набрання ним законної сили.
63. Як установлено судами, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 640/12632/19 було прийняте 19 серпня 2021 року. Строк на апеляційне оскарження указаного рішення суду (з урахуванням вихідних днів) закінчився 20 вересня 2021 року. 
64. 18 жовтня 2021 року ТУ ДСА в Київській області отримало судове рішення у справі №640/12632/19, з відміткою про набранням ним законної сили. Ця обставина свідчить, що дія ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про забезпечення позову у цій справі припинилася.
65. Установлені судами обставини свідчать, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року, як обов`язкове до виконання судове рішення, було єдиним обмеженням для виконання вимог статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо відрахування позивача зі штату суду. Отже, для правильного вирішення цього спору вирішальним є результат розгляду іншої справи №640/12632/19 щодо компетенції посадових осіб Васильківського міськрайонного суду Київської області видавати наказ про припинення трудових відносин із суддею, відносно якого існує рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України.
Як згадувалося раніше, в задоволенні цього позову позивачеві було відмовлено.
66. За встановленими обставинами, ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі №640/12632/19 містить відомості про звернення позивача ( ОСОБА_1 ) з апеляційною скаргою 19 жовтня 2021 року (тобто поза межами тридцятиденного строку), а оскаржений наказ був прийнятий за день до звернення позивача з апеляційною скаргою (18 жовтня 2021 року).
67. Отже, оскаржуваний наказ, виданий у чіткій відповідності до приписів статті 125 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та направлений, зокрема, для фіксації наявності вакантної посади судді та унеможливлення безпідставного витрачання бюджетних коштів на забезпечення судді, стосовно якого існує рішення Вищої ради правосуддя про відмову у внесенні подання про призначення судді на посаду Президентові України. Тому, Верховний Суд погоджується з аргументами ТУ ДСА України в Київській області про правомірність наказу голови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року №01-к «Про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області».
68. Безпідставним є висновок суду апеляційної інстанції щодо відсутності на час розгляду апеляційної скарги рішень ВРП про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, які б були перешкодою для зарахування позивача до штату суддів Васильківського міськрайонного суду Київської області, оскільки вирішуючи спір по суті, суд встановлює обставини справи на момент виникнення спірних правовідносин. Проте як вже зазначалося, обставина наявності рішення ВРП про відмову у внесенні Президентові України подання про призначення ОСОБА_1 була встановлена і сторонами не оспорювалася.
69. Верховний Суд зауважує, що приписи статті 125 та пункту 30 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є імперативними, а отже, голова Васильківського міськрайонного суду Київської області не мав правових підстав не виконувати чинне на той час рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року № 1045/0/15-19 про відмову у внесенні подання про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Президентові України після спливу строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі № 640/12632/19 та відсутності інформації щодо звернення до суду апеляційної інстанції.
70. За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу ТУ ДСА України в Київській області необхідно задовільнити, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.
71. З огляду на приписи частини першої статті 337 КАС України Верховний Суд також відхиляє додаткові пояснення ОСОБА_1 подані у липні 2025 року, з посиланням на рішення Конституційного Суду України, висновки Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, оскільки ці пояснення містять інші аргументи незгоди із судовим рішенням, тому Суд розцінює їх як доповнення до касаційної скарги, що подано поза межами процесуального строку на касаційне оскарження.
72. Ураховуючи те, що питання вимоги щодо стягнення невиплаченої суддівської винагороди є похідними від основної вимоги про визнання неправомірним та скасування наказу № 01-К щодо припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Васильківським міськрайонним судом Київської області, Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від висновків Верховного Суду, викладених у постановах КАС ВС від 13 травня 2022 року у справі №160/170/20 та від 11 червня 2024 року у справі №380/2696/21, за установлених обставин у цій справі та не перевіряє аргументи позивача щодо необхідності застосування висновків Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2022 року № 990/4/22 та постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 120/1655/21-а та від 29 червня 2023 року № 120/4286/21-а.
VІI. Судові витрати
73. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139, 140 КАС України, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 3, 341, 345 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області задовольнити.
3. Скасувати постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2025 року.
4. В позові  ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного суду Київської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, за участю третьої особи - Державної судової адміністрації України, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, - відмовити.
4. Судові витрати не розподіляються.
5. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: С.А. Уханенко
Судді: А.В. Жук
В.М. Соколов