номер провадження справи 27/4/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 Справа № 908/193/26

м. Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи
за позовом: Акціонерного товариства “Українська залізниця” (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” (пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 40081237)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” (вул. Сонячна, буд. 4а, с. Люцерна, Запорізький район, Запорізька область, 70037, ідентифікаційний код юридичної особи 44822316) 
про стягнення 106 640 грн 00 коп.

за участю представника 
від позивача: Русанова В.В., дов. № 1357 від 09.12.2025. в режимі відеоконференції
від відповідача: Алілуєв Д.Ю., ордер серія АР № 1286784 від 05.01.2026, Верітов О.І., директор, виписка з ЄДР від 13.08.2022, паспорт серія НОМЕР_1 виданий 19.06.1999

Суть спору:

Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” штраф за невірно зазначену в накладній масу вантажу в розмірі 106 640 грн 00 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/193/26 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/193/26, присвоєно справі номер провадження 27/4/26. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 02.02.2026 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше 27.02.2026. 
17.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю “Металгамма” подало через систему “Електронний суд” (зареєстровано 18.02.2026 за вх. № 3722/08-08/26) відзив, просить суд позовні вимоги задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача штрафу в розмірі однієї провізної плати та просив розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 26.02.2026 визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання на 25.03.2026.
16.03.2026 Акціонерним товариством “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” сформований в підсистемі “Електронний суд” сформована відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 20.03.2026 задоволена заява Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” про проведення судового засідання 25.03.2026 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/193/26 по замежами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою суду від 25.03.2026 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті 27.04.2026.
У судовому засіданні 27.04.2026 оголошувалася протокольна ухвала про перерву до 18.05.2026.
У судовому засіданні 18.05.2026 оголошувалася протокольна ухвала про перерву до 27.05.2026.
Судове засідання 27.05.2026 проводилось за допомогою підсистеми “Електронний суд” та фіксацією судового засідання vkz.court.gov.ua.
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).
Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи. 
Відводів складу суду не заявлено.
Позивач підтримав позовні вимоги на підставах викладених у позовній заяві. Просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” штраф за невірно зазначену в накладній масу вантажу в розмірі 106 640 грн 00 коп.
17.02.2026 відповідач подав через підсистему «Електронний суд» (зареєстровано 18.02.2026 за вх. № 3722/08-08/26) відзив, просив суд позовні вимоги задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача штрафу в розмірі однієї провізної плати.
25.05.2026 відповідач подав через підсистему «Електронний суд» (зареєстровано 26.05.2026 за вх. № 11462/08-08/26) додаткові пояснення, просив суд клопотання про зменшення розміру штрафу задовольнити. Позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металгамма» задовольнити частково, шляхом стягнення з відповідача штрафу в розмірі однієї провізної плати.
У судовому засіданні 27.05.2026, в порядку ст. 217 ГПК України суд закінчив порядок з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів – ст. 218 ГПК України.
Судові дебати – частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі. 
Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд 

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути – визнання права.
25.02.2020 Залізницею (далі - перевізник, позивач) на веб-сайті http://uz-cargo.com оприлюднено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом (надалі - Договір), як публічну пропозицію для укладення договору.
Предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування власним вагоном перевізника не є орендною платою (пункт 1.1 Договору).
Відповідно до пунктів 1.5, 1.6, 1.7 Договору договір є публічним договором, за яким перевізник взяв на себе обов`язок здійснювати надання послуг з перевезення залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договір з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція про укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com, з накладенням кваліфікованого електронного підпису. Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Приймаючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору.
Відповідно до електронного повідомлення про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 48-44822316/2023-0001 від 14.07.2023 Акціонерне товариство “Укрзалізниця” засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю “Металгамма” виразило волевиявлення укласти договір у порядку, встановленому статтею 634 Цивільного кодексу України.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Металгамма” (Замовник) було приєднано Акціонерним товариством “Українська залізниця” до Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Згідно з п. 1.10 Договору, договір є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформаційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до пункту 12.1 Договору.
У відповідності до пункту 12.1 Договору, договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин з замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.
Перевезення це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому Договором порядку. Перевезення оформлюється накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів та Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів, Правил перевезення вантажів, СМГС, КОТІФ відповідно (п. 1.3 Договору).
25.06.2025 Залізницею оприлюднено нову редакцію Договору, яка введена в дію з 01.07.2025.
Згідно з п. 1.4 Договору надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
Відповідно до п. 2.1.5 Договору замовник зобов`язаний відшкодовувати перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю; недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.
Згідно з п. 3.1 Договору розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.
Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" позивача.
Відповідно до п. 7.3 Договору строк позовної давності за вимогами Перевізника до Замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить три роки.
Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2025 зі станції Краматорськ Донецької залізниці ТОВ «Металгамма» було здійснено відправлення вагону № 64255045 з вантажем «брухт чорних металів, не поіменований в алфавіті» згідно накладної № 50036060 на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на адресу одержувача ПАТ «Запоріжсталь». 
У вищевказаній накладній на вагон № 64255045 відправником зазначено масу вантажу нетто 55150кг. 
Маса вантажу у вищевказаному вагоні визначалася відправником на власних 150 тонних вагах ЗВВТ 128645 (графа 26 накладної) без участі представників станції (лист № Д-05/543 від 12.08.2025). 
У графі 28 накладної зазначено, що вантаж завантажено у вагон відправником. У графі 55 накладної представник відповідача Верітов Олександр Ігорович підтвердив правильність внесених у перевізний документ відомостей накладенням 26.07.2025 об 11:18 свого електронного цифрового підпису.
Після прибуття вагону з вантажем на попутну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці Позивач, користуючись своїм правом, перевірив масу вантажу у спірному вагоні. 
За результатами зважування виявлено невідповідність фактичної маси вантажу тій, що зазначено в перевізному документі.
Факт виявленої невідповідності маси вантажу зафіксовано комерційним актом № 450003/63 від 27.07.2025, складеним на додаток до акту загальної форми № 301 від 27.07.2025. 
Відповідно до комерційного акту зважування вагону проводилося в статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням у присутності ДСЗ Опанасюка О.М., агента комерційного Плітченко І.П., приймальника поїздів ОСОБА_1 на справних вагонних 150-тонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський номер 032, що пройшли держповірку 31.01.2025. 
За результатами зважування було виявлено, що у вагоні № 64255045 брутто 76600кг, тара - 23900кг, вага нетто - 52700кг, що менше вказаної в перевізному документі ваги на 2450кг.
В розділі Д комерційного акту також зазначено: «Навантаження вантажу нижче бортів на 10-30см, вкрито металевими листами, звареними між собою, марковано вапном. Праворуч за рухом поїзду на 1 люком мається зазор між бортом та листом укриття довжиною 70см, шириною – 10-20см, проглядається вантаж середньої та мілкої фракції, слабко маркований. Поглиблень немає, укриття та маркування не порушене. Вагон бездверний, люки закриті та укручені. В технічному відношенні вагон справний. Зав. вантажним двором за штатним розкладом немає». 
В силу вимог п. 10 Правил складання актів комерційний акт №450003/63 від 27.07.2025 підписано заступником начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Опанасюком О.М., агентом комерційним Плітченко І.П., приймальником поїздів ОСОБА_1 .
Запис про зважування спірного вагону зроблено у Книзі обліку зважувань вагонів по станції Нижньодніпровськ - Вузол форми ГУ-78. 
Видача вантажу на станції призначення вантажоодержувачу відбувалася комісійно. Вагу вантажу при видачі було перевірено на вагонних вагах № 088 модифікації ЗВВТ PIVOTEX TRAPERS DRS200/8000/5000/5000, власником яких є ПАТ «Запоріжсталь».
Дані про зважування зафіксовано в Книзі зважування вантажів на вагонних вагах ф.ГУ-36.
Відповідно, у Розділі Є «Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції» комерційного акту № 45003/63/448в від 27.07.2025, що супроводжував спірний вагон до станції призначення, зроблено запис про те, що 30.07.2025 при зважуванні вантажу різниці проти даного акту не виявлено. Вказаний запис засвідчили своїми підписами представники залізниці: заступник начальника станції Тетеря О.М., приймальник поїздів Калинюк О.Ю., інженер Сагайдак С.Г. та представник вантажоодержувача.
Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідачем при оформленні накладної № 50036060 неправильно вказано масу вантажу, в зв`язку з чим, позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафу в сумі 106 640 грн 00 коп. 
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини сторін врегульовані договором про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав і обов`язків та підпадає під правове регулювання Глави 64 ЦК України.
Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно з частиною першою статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Умови перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються, зокрема, Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативними актами.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із законів України "Про транспорт", Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Закону України "Про залізничний транспорт" перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут) він визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).
Відповідно до ст. 6 Статуту накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Статтею 23 Статут залізниць України та “Правилами перевезень вантажів”, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а саме “Правилами оформлення перевізних документів”, передбачено що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). 
Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.
Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил (п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів).
Відповідно до п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.
Згідно з п. 1.5 Правил оформлення перевізних документів, оформлення перевізних документів, перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів "Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".
Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил (п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів).
Згідно з п. 2.1 та п. 2.2 розділу 2 “Правил оформлення перевізних документів”, графи “Маса вантажу в кг. визначена відправником” та “Спосіб визначення маси” заповнюються відправником.
У відповідності до цих Правил, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі-ЕЦП)). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.
У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів).
Так, правильність внесених відомостей до накладної № 50036060 підтвердив своїм ЕЦП (електронно-цифровий підпис) представник відправника Верітов Олександр Ігорович.
Вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера) (ст. 32 Статуту).
Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній (ст. 37 Статуту, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення).
Пунктом 28 “Правил приймання вантажів до перевезення” передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. 
Частина друга ст. 24 Статут залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.
Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. 
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
Пунктом 1 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334 передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. 
Комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці краденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин (п. 2 Правил складання актів).
Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів (п. 8 Правил складання актів). 
Комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (п. 10 Правил складання актів).
Якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається (п. 12 Правил складання актів)
Відповідно до ст. 10 Закону України “Про залізничний транспорт”, розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.
Згідно з ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту. Штраф нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.
Факт виявленої невідповідності маси вантажу зафіксовано комерційним актом № 450003/63 від 27.07.2025, складеним на додаток до акту загальної форми № 301 від 27.07.2025.
Згідно з накладною № 50036060 на вагон № 64255045відправником зазначено масу вантажу нетто 55150 кг.
За результатами зважування було виявлено, що у вагоні № 64255045 брутто 76600кг, тара – 23900 кг, вага нетто – 52700 кг, що менше вказаної в перевізному документі ваги на 2450 кг.
Факт порушення відповідачем положень ст. 37 Статуту щодо правильного зазначення у накладній маси вантажу, встановлено і підтверджено належними та допустимими доказами. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.
Штраф відповідно до ст. 118 Статуту стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.
Згідно з накладною № 50036060 сума провізної плати нарахованої відправнику по станції відправлення складає: за вагон № 64255045 – 21 328,00 грн:
Розрахунок штрафу:
21 328,00 грн х 5= 106 640,00 грн, де
21 328,00 грн - провізна плата від станції Краматорськ Донецької залізниці до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за відстань 367 км (графи 30, 31 накладної № 50036060); 
5 - розрахунковий показник для визначення розміру штрафу відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту.
Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту, в якій встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.
У матеріалах справи відсутні докази, що ставили б під сумнів достовірність показників зазначених засобів ваговимірювальної техніки.
З огляду на вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами у розумінні норм статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні № 50036060 тій масі вантажу, що зазначена відправником (відповідачем) у накладній.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказує, що враховуючи, що залізнична станція «Краматорськ» не має власного засобу ваговимірювальної техніки (вагів), послуги зі зважування вагону були надані ТОВ «Альфаінтербізнес» на підставі договору № 14/09-2023, укладеного з ТОВ «Металгамма» 14 вересня 2023 року. Відповідно до технічного паспорту засіб ваговимірювальної техніки (надалі ЗВВТ), належний ТОВ «Альфаінтербізнес», є вагонними вагами тензометричними, модифікації УВК-ВС2, який занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за № UA.TR.113-0011-17. Відповідно до відміток остання повірка ваг була проведена 30.11.2021. 
Зважаючи на існуючий міжповірочний інтервал, встановлений для даних ваг тривалістю 12 місяців, а також на безпосередню близькість місця їх розташування до території активних бойових дій, з урахуванням частих прильотів по місту Краматорськ важких засобів масового ураження, відповідач зазначив, що вважати безпомилковою роботу ЗВВТ є недоречним.
Дана позиція відповідача спростовується таким.
Остання повірка належних ТОВ “АЛЬФАІНТЕРБІЗНЕС” вагонних ваг тензометричних, модифікації УВК-ВС2, які занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за №UA.TR.113-0011-17, була проведена 30.11.2021. Згідно пункту 11 Технічного паспорта міжповірочний інтервал ЗВВТ складає 12 місяців. 
19.07.2022 діяла Інструкція про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затверджена Наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442, яка втратила чинність відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України № 543 від 19.07.2022 року.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 № 412 “Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану” установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. 
Зазначена постанова втратила чинність в зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07.04.2023 № 440 “Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного та надзвичайного стану”.
Згідно з пунктом 1 постанови № 440 позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану, чинні:
- на територіях, тимчасово окупованих російською федерацією, на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на відповідних територіях;
- на територіях активних бойових дій протягом шести місяців з дати завершення бойових дій на таких територіях відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі перелік);
- на територіях можливих бойових дій протягом шести місяців з дати припинення можливості бойових дій на таких територіях відповідно до переліку. 
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, зі змінами від 17.07.2025, затвердженими наказом № 1160, місто Краматорськ Донецької області внесено в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Отже, на момент зважування спірного вагону відповідача на вагах, належних ТОВ “Альфаінтербізнес”, строк дії повірки ваговимірювального пристрою вважається чинним.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).
Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17, від 20.03.2018 у справі № 925/1025/17, від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 22.03.2018 у справі № 917/964/17.
За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.
Статтею 10 Закону України “Про залізничний транспорт” визначено, що розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.
За неправильно зазначену у накладній масу вантажу стягується штраф у розмірі 5 провізних плат згідно із статтею 118 цього Статуту (стаття 122 Статуту залізниць України ). 
Згідно із ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2. ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Виходячи із обставин даної справи розмір неустойки (штрафу) за порушення правил перевезення вантажів залізничним транспортом встановлений спеціальним нормативним актом – Статутом залізниць України.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, на яку в апеляційній скарзі посилається апелянт, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, положення частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Тобто зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, не визначено можливості зменшення (збільшення) штрафних санкцій за порушенням приписів Статуту, можливість зменшення штрафних санкцій не була також обумовлена сторонами у договорі про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.
АТ «Українська залізниця» внесена до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки України та за результатами фінансової діяльності у 2025 році отримало значні збитки, що перевищують 7 мільярдів гривень (Консолідована звітність за 2025 рік зі звітом аудитора розміщені на офіційному сайті позивача).
Відповідач зазначив, що є суб`єктом малого підприємництва, при доході від реалізації продукції в 130 мільйонів гривень, чистий прибуток якого складає лише 1 346 400,00 гривень, що в середньому складає 112 200, 00 гривень на місяць (копія фінансової звітності за 2025 рік додано до матеріалів справи.
Тобто, відповідач не працює у збиток, а має прибутки.
Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.
Підприємництво – це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).
Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.
В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.
Крім того, постановою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2026 залишено в силі рішення Господарського суду Запорізької області в аналогічній справі № 908/3361/25, відповідно до якого позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” штраф у розмірі 108 130 грн 00 коп. за невірно зазначену масу відправленого вантажу.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною “права на суд”, адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бурдов проти Росії”).
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування сторін не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Позивач довів обставини, викладені у позовній заяві.
Водночас належних доказів на підтвердження у повному обсязі своїх доводів, викладених у відзиві, відповідач суду не надав.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 106 640 грн 00 коп. за неправильне зазначення маси вантажу в залізничній накладній № 50036060. Відповідачем не надано доказів сплати штрафу у розмірі 106 640 грн 00 коп.
За таких обставин, розглянувши спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, щодо задоволення позову.
Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. 
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Металгамма” (вул. Сонячна, буд. 4а, с. Люцерна, Запорізький район, Запорізька область, 70037, ідентифікаційний код юридичної особи 44822316) на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код юридичної особи 40075815) в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” (пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, м. Дніпро, 49038, код ЄДРПОУ 40081237) штраф за невірно зазначену в накладній масу вантажу в розмірі 106 640 (сто шість тисяч шістсот сорок) грн 00 коп., судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 04.06.2026.

Суддя С.С. Дроздова 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.