Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/6700/25
Провадження №: 2/332/1143/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді - Завіновської А.П., 
при секретарі судового засідання - Літвіновій Т.А., 
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Тріфонова А.В.,
представників відповідача – адвокатів Оккерт Ю.О., Кузьміної В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства електротранспорту «Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

19.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із наведеним позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне.
Він перебував у трудових відносинах із КП «Запоріжелектротранс» та працював водієм автотранспортних засобів (пасажирський автобус на міських маршрутах) 1-го класу в автобусному парку підприємства.
Наказом КП «Запоріжелектротранс» № 176/кз від 19 листопада 2025 року його було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.
Вважаючи звільнення незаконним позивач зазначав, що порушення, яке відповідач використав як підставу для звільнення, фактично не є дисциплінарним проступком, а тому відсутня і систематичність в розумінні п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Так, 22 жовтня 2025 року ним було реалізовано квиток пасажирці після чого остання вийшла з автобусу, поклавши квиток на панель транспортного засобу, і в цей час до салону автобусу зайшли особи з перевіркою. Отже, оплата за проїзд була здійснена, квиток пасажиру був наданий, порушень фінансової дисципліни з його боку не було, а тому його звільнення є незаконним.
Крім того, внаслідок незаконного звільнення він був позбавлений можливості працювати та отримати заробітну плату з 19 листопада 2025 року.
У зв`язку з наведеним, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ КП «Запоріжелектротранс» № 176/кз від 19 листопада 2025 року про його звільнення. Поновити його на посаді водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) 1-го класу в автобусному парку КП «Запоріжелектротранс». Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 листопада 2025 року по день фактичного поновлення на роботі. 

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2026 року у вказаній справі було відкрито провадження та її призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 09 год. 30 хв. 03.02.2026 року, яке в подальшому було неодноразово відкладено, останній раз на 10 год. 30 хв. 25.05.2026 року. 

У відзиві та запереченнях на позовну заяву відповідач, в особі своїх представників, зазначав, що ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами праці, з робочою інструкцією, з правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, пройшов всі передбачені інструктажі та стажування. При цьому, вже маючи два дисциплінарних стягнення, згідно до наказів від 05.12.2024 р., 11.06.2025 р., які не зняті та не погашені, знову допустив порушення трудових обов`язків. 
Так, 22.10.2025 року о 18.32 год., під час контрольної перевірки автобуса реєстраційний № 5531, під керування водія ОСОБА_1 , в районі зупинки «бул. Шевченка» який слідував за маршрутом № 17 в напрямку зупинки «Металургів» в салоні автобуса було виявлено пасажирку, яка сіла на зупинці «Універмаг Україна», оплатила водію за проїзд 15 грн., але водій їй квиток не видав. Для з`ясування всіх обставин, контролери підвели пасажирку до водія ОСОБА_1 , який, в свою чергу, на вимогу пасажирки та контролерів, відірвавши верхній квиток серії ЗП03 № 0918810 з робочої пачки, погасив його (надірвав збоку) та віддав пасажирці. При цьому, наступний квиток в робочій пачці був серії ЗП03 № 0918811. Про виявлене порушення контролерами був складений рапорт № 28, також вказаний факт підтверджується відеозаписом з бодікамер контролерів. 
У зв`язку з цими обставинами, наказом № 176/кз від 19.11.2025 року ОСОБА_1 звільнено 19.11.2025 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором за п. 3 ст. 40 КЗпП України. В цей же день ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом про звільнення під особистий підпис, йому видана відомість нарахування та утримання всіх коштів, які належать до виплати при звільненні, в цей же день позивачу виплачені всі суми, які належать йому при звільненні. Трудова книжка позивача, відповідно до раніше поданої ним заяви від 18.04.2022 року видана йому на руки для особистого зберігання.
Крім того, вказував, що протягом 2025 року почастішали випадки реалізації водіями автобусу пасажирам підроблених квитків, з метою припинення такої незаконної діяльності, підприємство зверталося неодноразово до органів поліції з заявами про притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначені заходи не припинили незаконної діяльності водіїв, а випадки реалізації підроблених квитків стали масовими, у зв`язку з чим, підприємство звернулося з відповідною заявою до органів поліції, інформацію про що було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування за ч. 4 ст. 191 КК України. Відповідно до протоколу огляду від 29.08.2025 слідчими виявлені та вилучені квитки, які не отримувалися водіями в касі підприємства та/або мають ознаки підробки у водіїв, зокрема і у ОСОБА_1 . 
На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог відповідач, в особі своїх представників, просив відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначав, що посилання відповідача на накази про застосування дисциплінарного стягнення від 05.12.2024 та 11.06.2025 року є необґрунтованими, оскільки відсутні докази належного встановлення його вини у вчиненні зазначених порушень, так як вони не були предметом судової оцінки. Не підтверджують його вини у порушенні трудових обов`язків і події, які відбувалися 22.10.2025 року, оскільки відповідачем також не надано беззаперечних доказів цього. Отже, вважав, що надані відповідачем докази ґрунтуються лише на припущеннях. У зв`язку з наведеним, просив позовну заяву задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити.
Представники відповідача у задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно до наказу від 17.12.2009 року № 349/1-кп, 18.12.2009 року ОСОБА_1 прийнято до тролейбусного парку № 1 – водієм автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) 1-го класу, що також підтверджується копією трудової книжки останнього (а.с. 5-8, 114).
Пунктом 2.18.11. Робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) автобусного парку підприємства «Запоріжелектротранс», затвердженої генеральним директором підприємства Р. Корницьким 18.05.2023 року (далі – Інструкція), встановлено, що при роботі водія без кондуктора, водій не повинен допускати порушення фінансової дисципліни (повторний продаж квитків, продаж підроблених квитків, продаж пільгового квитка за вартістю повного квитка, незаповнений квитково-обліковий лист, помилки в заповненні квитково-облікових листів, отримання оплати без видачі квитка розбіжність фактичної наявності грошових коштів за продані квитки та нереалізовані квитки та ін.).
П. 5.7 Інструкції визначено, що водії автотранспортних засобів несуть відповідальність за порушення фінансової дисципліни, а саме: повторний продаж квитків, продаж підроблених квитків, продаж пільгових квитків за вартістю повного квитка, незаповнений квитково-обліковий лист, помилки в заповненні квитково-облікових листів, стягнення оплати за проїзд без видачі квитка, розбіжність фактичної наявності грошових коштів за продані квитки та нереалізовані квитки та ін. (а.с. 115-118).
З даною Інструкцією ОСОБА_1 був ознайомлений 25.05.2023 року, про що свідчить його власний підпис (а.с. 119-121).
Наказом генерального директора Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» Г. Сорокіна № 143 від 29.09.2025 року вжито заходів щодо посилення контролю за дотриманням фінансової дисципліни на підприємстві, що також підтверджується протоколом № 10 загальнопаркового інструктажу автобусного парку (а.с. 121-125, 126). 
Відповідно до пам`ятки водія, ОСОБА_1 був ознайомлений 02.10.2025 року з наслідками недотримання фінансової дисципліни, зокрема і застосування такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення (а.с. 127). 
Виходячи з протоколу огляду від 29.08.2025 року, дозвіл на який надано ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 28 серпня 2025 року, на території парку № 1 КП «Запоріжелектротранс», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 13, у транспортному засобі державний номерний знак НОМЕР_1 МАЗ 203085, водій ОСОБА_1 , виявлено та вилучено з кабіни транспортного засобу – 3 пачки квитків, які упаковано до конверту (а.с. 128-129, 130-131).
Згідно до рапорту № 31, контролерами підприємства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що 22.11.2024 року о 07 год. 44 хв. при перевірці маршруту № 34-А автобусу № 1316, в салоні була виявлена пасажирка, яка сплатила за проїзд водієві ОСОБА_1 , але квиток на руки не отримала. На прохання контролерів та пасажирки, водій відірвав квиток і надав його пасажирці (а.с. 98). 
По вказаному факту ОСОБА_1 03.12.2024 року надано пояснення про те, що 22.11.2024 він працював на автобусі по маршруту № 34-А. В період роботи не видав пасажиру квиток, оскільки зайшло два пасажири та для оплати за проїзд було надано грошові кошти у виді монет, а тому він вважав, що оплату здійснено за одну людину, а в період контролю виявилось, що там була оплата за двох пасажирів (а.с. 97 зв. ст.). 
Виходячи з вказаних обставин та наданої начальником автобусного парку В. Оліцьким службової записки, наказом № 325/к/тм від 05.12.2024 року до ОСОБА_1 за порушення 22.11.2024 року п. 2.18.11 Робочої інструкції (допустив порушення фінансової дисципліни, а саме отримав плату за проїзд без видачі квитка) застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням преміальної оплати за листопад 2024 року на 100 % (а.с. 97, 132).
Рапортом № 12 складеним контролерами підприємства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 встановлено, що 04.06.2025 року при перевірці салону у пасажира, який оплатив за проїзд, виявлено квиток, який не значиться у квитково-обліковому листі – ЗПА01-897122. Підвівши пасажира до водія ОСОБА_1 , останній не заперечував вказані обставини та видав пасажиру квиток з робочої пачки ЗПА01-91921-9, чим підтвердив своє фінансове порушення (а.с. 96). 
По вказаному факту ОСОБА_1 надано пояснення, в яких останній зазначав, що 04.06.2025 року працював по маршруту Запоріжсталь-Сєдова на автобусі 1316. За період роботи продав пасажиру квиток не врахований у квитково-обліковому листі (а.с. 95 зв. ст.). 
За встановлених обставин та наданої начальником автобусного парку В. Оліцьким службової записки, наказом № 155/к/тм від 11.06.2025 року до ОСОБА_1 за порушення 04.06.2025 року п. 2.18.6 Робочої інструкції (реалізував квиток пасажиру, який не був зареєстрований у квитково-обліковому листі) застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани з позбавленням преміальної оплати за червень 2025 року на 100 % (а.с. 95, 133).
Згідно рапорту № 28, 22.10.2025 о 18 год. 32 хв., контролерами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , встановлено, що водій ОСОБА_1 взяв з пасажирки кошти за проїзд 15 грн. на зупинці «Україна», а квиток не видав. Квиток серії НОМЕР_2 відірвав і погасив від робочої пачки тільки на вимогу пасажирки і контролера. В робочій пачці був квиток серії НОМЕР_3 (а.с. 135).
03.11.2025 року ОСОБА_1 надано пояснення, згідно яких 22.10.2025 року він працював на маршруті № 17 на автобусі НОМЕР_4 . В період роботи до транспортного засобу зайшли контролери, виявили безбілетного пасажира та підійшли до нього, він їм віддав квитково-обліковий лист та погашений квиток. Погашений квиток, який не взяла пасажирка, лежав на панелі (а.с. 138).
Виходячи зі службових записок начальника відділу економічної безпеки та охорони ОСОБА_8 та начальника автобусного парку ОСОБА_9 , порушено питання щодо застосування до ОСОБА_1 за систематичне порушення фінансової дисципліни дисциплінарного стягнення у виді звільнення (а.с. 140, 141). 
Зі змісту виробничої характеристики на ОСОБА_1 вбачається, що останній працює на підприємстві «Запоріжелектротранс» з 18.12.2009 року водієм автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах). За час роботи траплялись випадки порушення робочої інструкції, як фінансової, так і транспортної дисципліни. За дані порушення ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Також з водієм неодноразово проводились роз`яснювальні бесіди щодо неухильного дотримання вимог робочої інструкції водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах). Наказом по підприємству був закріплений за автобусом з реєстраційним номером НОМЕР_5 . До автобуса відносився дбайливо. Заборгованості перед підприємством не має (а.с. 142).
Згідно до довідки голови цехового комітету автобусного парку Д. Міхєєвої, ОСОБА_1 не є членом профспілкового комітету підприємства «Запоріжелектротранс» (а.с. 142 зв. ст.).
З довідок на працівника автобусного парку вбачається, що ОСОБА_1 працює на підприємстві водієм автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) автобусного парку, відповідно до наказу № 95 к1 від 17.12.2009 року. Мав такі дисциплінарні стягнення: 
- за порушення п. 2.8 Робочої інструкції 14.06.2017 року (неефективно та неекономно використовував паливно-мастильні матеріали) оголосити догану (наказ № 130/к/тм від 14.07.2017);
- за порушення п. 2.9 Робочої інструкції 06.10.2018 (не дотримався встановленого розкладу руху на маршруті) оголошено догану, зменшено розмір преміальної оплати за жовтень 2018 року на 50 % (наказ № 199/к/тм від 16.10.2018);
- за порушення п. 31.4.7 (в) ПДР України 26.11.2018 (на автобусі встановлені штори, які обмежують оглядовість з місця водія) оголошено догану, зменшено розмір преміальної виплати за листопад 2018 року на 50 % (наказ № 235/к/тм від 30.11.2018);
- за порушення п. 2.13 Робочої інструкції 27.11.2018 (на кінцевій зупинці маршруту забув кондуктора громадського транспорту) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за листопад 2018 року на 100 % ( наказ № 236/к/тм від 03.12.2018);
- за порушення п. 2.8 Робочої інструкції 07.08.2019 (не повідомив диспетчера з випуску про простій), оголошено догану (наказ № 188/к/тм від 15.08.2019);
- за порушення п. 2.2 Робочої інструкції 06.10.2019 (відволікався від керування автобусом під час руху розмовою по мобільному телефону), оголошено догану (наказ № 238/к/тм від 18.10.2019);
- за порушення п. 2.2.7 Робочої інструкції 27.01.2020 (не здійснив зупинку автобуса на передбаченій маршрутом зупинці слідування для посадки та висадки пасажирів) оголошено догану (наказ № 27/к/тм від 10.02.2020);
- за порушення п. 2.17.8 Робочої інструкції 22.02.2020 (отримав від пасажирів гроші за проїзд без видачі квитків) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за лютий 2020 року на 100 % (наказ № 52/к/тм від 03.03.2020);
- за порушення п. 2.2.33 Робочої інструкції та розділу 5 п. 3 пп. 1 антикорупційної програми 09.06.2021 (працюючи за маршрутом, плата за проїзд на якому не передбачена, використав своє становище та одержав кошти від пасажира, які не були здані до каси підприємства) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за червень 2021 року на 100 % (наказ № 152/к/тм від 07.07.2021);
- за порушення п. 2.2.7 Робочої інструкції 10.03.2023 (не виконав розклад руху за маршрутом) оголошено догану (наказ № 75/к/тм від 29.03.2026);
- за порушення п. 2.2.4 Робочої інструкції 08.12.2023 (не виконав вимогу знаку 3.21 «В`їзд заборонено» ПДР України) оголошено догану, зменшено розмір преміальної оплати за грудень 2023 на 50% (наказ № 314/к/тм від 29.12.2023);
- за порушення п. 2.18.11 Робочої інструкції 22.05.2024 (допустив порушення фінансової дисципліни, а саме отримав плату за проїзд без видачі квитків) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за травень 2024 року на 100% (наказ № 147/к/тм від 29.05.2024);
- за порушення п. 2.18.11 Робочої інструкції 22.11.2024 (допустив порушення фінансової дисципліни, а саме отримав оплату за проїзд без видачі квитка) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за листопад 2024 року на 100% (наказ № 325/к/тм від 05.12.2024);
- за порушення п. 2.18.6 Робочої інструкції 04.06.2025 (реалізував квиток пасажиру, який не був зареєстрований у квитково-обліковому листі) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за червень 2025 року на 100 % (наказ № 155/к/тм від 11.06.2025) (а.с. 143, 144).
Крім того, з рапорту № 8 від 10.04.2025 з пояснювальною запискою ОСОБА_1 від 25.04.2025 до нього та службовою запискою від 14.04.2025 р., рапорту б/н від 09.04.2024 з пояснювальною запискою ОСОБА_1 від 12.04.2024 р. до нього, рапорту № 69 з пояснювальною запискою ОСОБА_1 від 25.09.2020 р. до нього, рапорту № 71 від 14.03.2021 р., рапорту № 38 від 02.03.2021 р. (а.с. 145-157), вбачається, що відносно ОСОБА_1 були виявлені і інші порушення фінансової дисципліни (трудових обов`язків), за які з останнім було проведено бесіди без застосування заходів дисциплінарного характеру. 
Відповідно до наказу № 176/кз від 19 листопада 2025 року про припинення трудового договору, ОСОБА_1 водія автотранспортних засобів (автобус пасажирський на міських маршрутах) 1-го класу звільнено за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, п. 3 ст. 40 КЗпП, а саме: 22.11.2024 за порушення п. 2.18.11 Робочої інструкції (допустив порушення фінансової дисципліни, а саме отримав оплату за проїзд без видачі квитка) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за листопад 2024 року на 100 % (наказ від 05.12.2024 № 325/к/тм); 04.06.2025 порушення п. 2.18.6 Робочої інструкції (реалізував квиток пасажиру, який не був зареєстрований у квитково-обліковому листі) оголошено догану, позбавлено преміальної оплати за червень 2025 року на 100 % (наказ від 11.06.2025 № 155/к/тм); 22.10.2025 за порушення п. 2.18.11 Робочої інструкції (допустив порушення фінансової дисципліни, а саме отримав оплату за проїзд без видачі квитка) – останнє порушення.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису здійсненого на бодікамери контролерів щодо факту порушення, яке мало 22 жовтня 2025 року вбачається, що контролери підприємства, на зупинці «бул. Шевченко» заходять до салону автобусу, під керуванням ОСОБА_1 , на їх вимогу останній передає квитково-обліковий лист (а.с. 139). В цей час контролери виявляють пасажирку, яка сіла на зупинці «ун.Україна» без квитка, яка зазначає, що вона сплатила кошти за проїзд але не взяла квитка. Після чого контролерами встановлено, що в робочій пачці, що знаходиться у водія останній квиток завершується на цифри «811», а пасажирці надано квиток, який завершується на цифри «810». 

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Недотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є порушенням трудової дисципліни.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення, якими є догана і звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (стаття 147 КЗпП України).
Чинним законодавством порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Наявність вини є обов`язковою умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Згідно зі статтею 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
За змістом положень статей 147-1, 149 КЗпП України, статті 81 ЦПК України у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на роботодавця.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
Подібні за змістом висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі 740/4649/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 757/62971/19-ц, від 20 січня 2020 року у справі № 466/150/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 345/472/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 760/4126/18.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», роз`яснено, що за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).
В постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 520/3689/16-ц (провадження № 61-17179св18) зазначено, що звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків передбачає здійснення працівником щонайменше двох дисциплінарних проступків, за наслідками вчинення яких виносяться наказ про оголошення догани та наказ про звільнення внаслідок систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
Отже, систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказами від 05.12.2024 року та 11.06.2025 року притягувався до дисциплінарної відповідальності до стягнення у виді догани, на момент порушення, яке мало місце 22.10.2025 року, ці стягнення не були погашені чи достроково зняті. 
При цьому, у кожному випадку відповідачем відбирались пояснення у ОСОБА_1 , з`ясовувались усі обставини допущених порушень, за наслідками яких винесено накази від 05.12.2024 року та 11.06.2025 року, які позивачем оскаржені не були, що фактично свідчить про те, що останній погодився з допущеними ним порушеннями. 
Стосовно порушення, що мало місце 22.10.2025 року, то за встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами, суд знаходить сумнівними посилання позивача на те, що ним, за відмови пасажирки від отримання квитка, було здійснено усі необхідні заходи щодо його погашення. Так, займаючи посаду водія автотранспортного засобу з 2009 року та постійно отримуючи роз`яснення зі сторони відповідача щодо алгоритму дій в даній ситуації, позивач не міг бути не обізнаний про дії, які необхідно вживати у даному випадку, зокрема шляхом повного розриву квитка, повідомлення контролерам про наявність пасажира без квитка в салоні транспортного засобу, тощо. Водночас ці заходи ОСОБА_1 вчинено не було. Отже, його пояснення про те, що номер квитка, який він видав пасажирці, на вимогу контролерів, співпав з останнім номером квитка в робочій пачці, що погашений квиток він поклав на панель автобусу, але з не зрозумілих підстав не віддав його контролерам та не повідомив останніх про наявність таких обставин, суд вважає непереконливими.
Безпідставними суд вважає і доводи позивача щодо відсутності порушення ним 22.10.2025 року трудових обов`язків, оскільки його дії прямо суперечать посадовим обов`язкам, зазначеним зокрема в Робочій інструкції водія автотранспортних засобів, якими він повинен керуватися у своїй роботі. 
Отже, суд вважає доведеним факт наявності в діях ОСОБА_1 усіх ознак необхідних для розірвання трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому правомірність звільнення.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 21, 36, 40, 139, 147-149 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 81, 263, 265, 274, 279 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Запорізького комунального підприємства електротранспорту «Запоріжелектротранс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_6 .
Представник позивача: адвокат Тріфонов Андрій Валерійович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», адреса місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Шкільна, буд. 2, код ЄДРПОУ 03328379.
Представник відповідача: Оккерт Юлія Олександрівна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .
Представник відповідача: адвокат Кузьміна Вікторія Олександрівна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя: А.П. Завіновська