ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 688/1729/26
Провадження № 22-ц/820/1463/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Дубова М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/1729/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року у складі судді Стаднічук Н.Л. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та скасування постанови державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинюк Тетяни Миколаївни про відкриття виконавчого провадження № 77401847. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У квітні 2026 ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шепетівського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мартинюк Т.М., в якій просила визнати дії державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження № 77401847 неправомірними та скасувати постанову державного виконавця від 05.03.2025 у виконавчому провадженні № 77401847 про відкриття виконавчого провадження.
Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 15.03.2010 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області було видано виконавчий лист № 2-199/2010 про стягнення з неї на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором. 05.03.2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77401847 з виконання вказаного виконавчого листа, незважаючи на те, що строк його пред`явлення до виконання сплив 26.03.2013 року. Заявниця вважає, такі дії державного виконавця незаконними, оскільки вона прийняла виконавчий документ із пропущеним строком та відкрила виконавче провадження без законних підстав, тому просить визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2025.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року у задоволенні скарги відмовлено.
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Негода К.О. подали апеляційну скаргу, в якій посилаються, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Представник апелянтки посилається, що суд першої інстанції не встановив головного: чи був виконавчий лист повторно пред`явлений у межах чинного строку, адже ключовим питанням у цій справі було не абстрактне право стягувача повторно пред`являти виконавчий документ, а конкретне питання: чи кожне наступне пред`явлення виконавчого листа № 2-199/2010 відбувалося у межах трирічного строку, який обчислювався після попереднього повернення документа стягувачу. Відтак, суд фактично підмінив це питання загальним висновком про те, що повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права на повторне пред`явлення. Однак така позиція є неповною та юридично помилковою, оскільки повторне пред`явлення можливе лише в межах строку, встановленого законом, а не у будь-який час на розсуд стягувача.
Також представник апелянтки зазначає, що наявність відміток за 2023–2024 роки не доводить законності відкриття виконавчих проваджень у ці роки, суд фактично виходив із того, що якщо у виконавчому листі є відмітки за 2023 та 2024 роки, то строк пред`явлення автоматично не пропущений. Такий підхід є неправильним. Відмітка про повернення або завершення виконавчого провадження у 2023 чи 2024 році може мати юридичне значення лише тоді, коли попереднє пред`явлення виконавчого документа було здійснене у межах чинного строку. Якщо ж на момент відкриття відповідного виконавчого провадження строк пред`явлення вже був пропущений, таке незаконне відкриття не може створювати для стягувача новий строк і не може легалізувати подальші виконавчі дії.
Крім того, суд не врахував, що строк був пропущений ще до введення воєнного стану, адже після повернення виконавчого листа 28.10.2018 стягувач мав три роки для повторного пред`явлення, то такий строк спливав 28.10.2021 році, тобто ще до введення воєнного стану. Відповідно, якщо стягувач не довів належними доказами, що після 28.10.2018 року виконавчий лист був повторно пред`явлений до виконання до 28.10.2021 року, то станом на 24.02.2022 року строк уже був пропущений і не міг бути «перерваний» воєнним станом.
ОСОБА_1 як боржниця не володіла усією інформацією щодо усіх попередніх виконавчих проваджень, постанов, заяв стягувача про повторне пред`явлення виконавчого листа, доказів направлення та отримання постанов, цією інформацією, як і матеріалами виконавчих проваджень володіє ДВС, однак суд не витребував відповідні матеріали, а за відсутності аналізу доказів наявних у всіх виконавчих провадження неможливо зробити висновок про законність відкриття виконавчого провадження. Виконавчий лист було видано 26.03.2010 року, а виконавче провадження № 77401847 відкрито 05.03.2025 року, тобто примусове виконання було ініційовано майже через 15 років після видачі виконавчого листа, що вказує на незаконність дій державного виконавця.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так судом встановлено, що рішенням Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 2-199/2010 року від 15.03.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 85533 долари США та пеня в сумі 33012,85 грн.
26.03.2010 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області у справі № 2-199 2010 року на виконання вищевказаного судового рішення видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі 85533 долари США та пені в сумі 33012,85 грн.
У виконавчому листі зазначено, що строк пред`явлення його до виконання - до 26.03.2013 року.
Виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання до виконавчої служби.
08.11.2012 постановою державного виконавця даний виконавчий лист було повернуто стягувану згідно з п. 3 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
В послідуючому даний виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем до примусового виконання та неодноразово повертався стягувачу, про що є відмітки державного та приватного виконавців, зокрема: 
- 10.07.2014 повернуто згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;
- 28.10.2018 повернуто згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;
- 14.03.2017 повернуто згідно з пунктом 3 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження»;
- 25.04.2023 завершено згідно з п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», 
- 11.12.2023 завершено на підставі п. 3 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- в 2024 році без зазначення точної дати.
05.03.2025 постановою державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мартинюк Т. М. за заявою стягувача знову відкрито виконавче провадження № 77401847 на виконання виконавчого листа № 2-199/2010, виданого Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 26.03.2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості по кредиту в сумі 79829,45 доларів США та пені в сумі 33012,85 грн.
Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року скаржнику поновлено пропущений строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
Згідно з положеннями ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції) від 19 березня 1997 року, заява №18357/91, пункт 40).
У пункті 7 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.
Згідно із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України , якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час виникнення спірних правовідносин виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання може бути припинене у зв`язку з його виконанням.
Згідно пункту 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.
Згідно ст. 22 цього ж Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення. 
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. 
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу. 
Відповідно до п.п. 2, 3 ст 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. 
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. 
У відповідності до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону 2016 року виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.
Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:
1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;
2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
За нормами п.п. 2, 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції закону 2016 року виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.
Отже як за нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року, так і за нормами Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону № 1404-VIII.
Крім того, Законом № 2129-IX від 15.03.2022 розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення»,Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом, строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, запроваджено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Воєнний стан, який запроваджено в Україні 24 лютого 2022 року, наразі не припинено та не скасовано.
Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мартинюк Т. М. 05.03.2025 відкрито виконавче провадження № 77401847 в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки після попереднього повернення його стягувачеві без виконання строк пред`явлення його до виконання встановлюється з дня такого повернення.
За встановлених судом обставин справи, а саме неодноразового пред`явлення стягувачем виконавчого листа до примусового виконання та послідуючого повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, останній раз в 2024 році, дії державного виконавця Шепетівського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ) Мартинюк Т.М. при відкритті провадження в 2025 році є законними та правомірними, відповідають вимогам вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для визнання їх незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає.
З врахуванням викладеного, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця.
Доводи апеляційної скарги, що стягувачем пропущено строк звернення виконавчого листа до виконання, на що виконавець уваги не звернув, слід відхилити з огляду на встановлені обставини справи та вимоги норм ст.ст. 21, 22, 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 1999 року та ст.ст. 12,37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2016 року.
Також суд відхиляє посилання апелянта, що суд не дав оцінку кожного повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання в 2012-2024 роках, судом не було підтверджено, що після кожного повернення виконавчого документу виконавчий лист був повторно пред`явлений саме в межах чинного строку.
Дані обставини не є предметом цієї скарги ОСОБА_1 , як і дії державних чи приватних виконавців при відкритті виконавчих проваджень в 2012-2024 роках, а тому суд не може надавати оцінку законності таких дій посадових осіб виконавчої служби чи приватних виконавців в 2012-2024 роках.
Предметом скарги є лише дії державного виконавця в 2025 році і саме ці дії розглядаються судом на предмет їх відповідності чинному законодавству в даному провадження.
З цих же підстав, що дані обставини не є предметом цієї скарги ОСОБА_1 , суд не приймає до уваги твердження апелянта, що саме ДВС і стягувач мали підтвердити законність відкриття виконавчих проваджень в 2012-2024 роках, відмітка про повернення виконавчого листа в 2024 році взагалі не містить точної дати повернення, а суд взагалі не перевірив чи існував станом на 2022 рік не пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Доводи апелянта, що суд першої інстанції неправильно застосував практику ЄСПЛ щодо обов`язковості виконання судових рішень, так як право на виконання судових рішень не є дозволом ігнорувати імперативні процесуальні строки теж не заслуговують на увагу з тих же підстав, що вказані у мотивувальній частині даної постанови. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 02 липня 2026 року.

Суддя         А.М. Костенко
Л.М. Грох
О.І. Ярмолюк