Справа №:755/13441/25
Провадження №: 2/755/8363/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» звернувся представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» - адвокат Золотопуп С.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Згідно заявлених вимог, позивач просить суд 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» 7 721,22 грн, в тому числі 5 005,00 грн за одноразовим обов`язковим внеском на енергомодернізацію будинку та 2 716,22 грн пені за період з 01.01.2025 р. по 30.06.2025 р.;
- встановити у рішенні порядок його виконання, відповідно якого нарахування 0,3% пені від суми заборгованості за кожен день прострочення здійснювати до моменту виконання рішення суду.
Вимоги позову обґрунтовані тим, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» створено на підставі ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 за рішенням установчих зборів, які відбулись 11 листопада 2024 р., оформленим протоколом установчих зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14», складеним 15 листопада 2024 р., для обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території. Квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 . Установчими зборами членів ОСББ «Шептицького, 14» було прийняте рішення: - затвердити одноразовий обов`язковий внесок у розмірі 65,00 грн за 1 кв.м. загальної площі приміщення співвласника; - встановити строк оплати цього внеску до 31 грудня 2024 року; - встановити, що співвласники, які не сплатили цей внесок до 31 грудня 2024 року, зобов`язані сплатити на рахунок Об`єднання пеню у розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення; - кошти цього внеску, орієнтовною сумою 493000,00 грн, використати на виконання статутних завдань Об`єднання, зокрема, здійснити енергомодернізацію будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; - передбачити придбання та встановлення інвертора 12 кВт з 2 акумуляторами на 30 кВт, частотного перетворювача для циркуляційного насоса (опалення) та виконати всі необхідні роботи з їх встановлення й підключення до мереж будинку; - надати право голові правління, за умови погодження правлінням, укласти договори на закупівлю та встановлення вказаного обладнання та інших альтернативних джерел енергії; - надати право голові правління, за умови погодження правлінням, укласти договір на встановлення та подальше обслуговування незалежних джерел електричної енергії, додаткового обладнання. Неоплачена заборгованість відповідача перед позивачем становить 7 721,22 грн, в тому числі: 5 005,00 грн. за одноразовим обов`язковим внеском на енергомодернізацію будинку з такого розрахунку: 5 005,00 грн = 77 м.кв. х 65,00 грн./м.кв., 2 716,22 грн пені за період з 01.01.2025 р. по 30.06.2025 р. з такого розрахунку: 2 716,22 грн. = 0,3% в день від 5 005,00 грн. х 181 день. 20 грудня 2024 року позивачем відповідачу було вкладено в поштову скриню попередження за наслідки несплати внеску разом з рахунком, але оплата здійснена не була.
Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 28.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Копію вказаної ухвали з копією відповідачем отримано не було, конверт з надісланими за зареєстрованим місцем проживання відповідача документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.
Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені сторонами обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом установлено, що ОСББ «Шептицького, 14» діє на підставі Статуту, який затверджено установчими зборами ОСББ «Шептицького, 14» (протокол від 15.11.2024). 
Відповідно до п. 1 Статуту, ОСББ «Шептицького, 14» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Згідно Статуту ОСББ «Шептицького, 14», метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирних будинків» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво-, або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.
Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 77 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою.
Розміри обов`язкових внесків і платежів співвласників багатоквартирного будинку, затверджені рішеннями установчих зборів співвласників ОСББ «Шептицького, 14» (протокол від 15.11.2024), якими: затверджено одноразовий обов`язковий внесок у розмірі: 65,00 грн за 1 кв.м загальної площі приміщення співвласника; встановлено строк оплати цього внеску до 31 грудня 2024 року; встановлено, що співвласники, які не сплатили цей внесок до 31 грудня 2024 року, зобов`язані сплатити на рахунок об`єднання пеню у розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Кошти цього внеску, орієнтовною сумою 493 тисячі гривень, використати на виконання статутних завдань Об`єднання, зокрема, здійснити енергомодернізацію будинку за адресою: АДРЕСА_3 . 
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Згідно із статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Статтею 12 цього ж закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання.
У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Відповідно до статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.
Відповідно до ст. 17 цього ж закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати відшкодування збитків, заподіяних спільному майну об`єднання з вини власника або інших осіб, які користуються його власністю; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів; виступати засновником (учасником) інших юридичних осіб.
Реалізація прав об`єднання, визначених цією статтею, здійснюється його правлінням за дорученням загальних зборів та відповідно до статуту об`єднання.
Загальні збори об`єднання можуть прийняти рішення про списання боргів співвласників у разі виконання ними робіт, необхідних для утримання спільного майна об`єднання, на суму боргу. Порядок розрахунків за ці операції визначається Кабінетом Міністрів України.
Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Згідно із статтею 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання.
Частина 3 статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
За приписами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.
Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління.
Судом установлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , де створено ОСББ «Шептицького, 14».
Пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників.
За змістом частин першої-третьої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» вбачається, що витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.
Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми статті 322 Цивільного кодексу України та Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.02.2018 р. у справах № 910/13128/17, № 910/11312/17, від 02.09.2020 р. у справі № 906/884/19.
У матеріалах справи відсутні докази оскарження та скасування вказаних вище рішень установчих зборів співвласників ОСББ «Шептицького, 14» (протокол від 15.11.2024), якими були затверджені розмір та порядок сплати одноразового обов`язкового внесоку у розмірі: 65,00 грн за 1 кв.м загальної площі приміщення співвласника та встановлено строк оплати цього внеску до 31 грудня 2024 року, а тому є чинними та такими, що підлягають виконанню як самим об`єднанням, так і співвласниками будинку, зокрема, відповідачем щодо своєчасної та повної оплати внеску.
Таким чином, на відповідача покладається обов`язок щодо сплати всіх внесків у строки та розмірах, які затверджені протоколами установчих зборів, як на співвласника багатоквартирного будинку у відповідності до положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та безпосередньо рішень установчих зборів (протокол від 15.11.2024), статуту ОСББ «Шептицького, 14», в тому числі й з оплати одноразового обов`язкового внеску в розмірі 5 005,00 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позивачем вірно нараховані суми, відповідно до затверджених тарифів, з урахуванням загальної площі приміщення відповідача, зазначені в позовній заяві.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 цього ж кодексу визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували виконання ним свого обов`язку по оплаті одноразового обов`язкового внеску.
Отже, у встановлені рішенням установчих зборів співвласників ОСББ «Шептицького, 14» строки і станом на час розгляду справи відповідач обов`язок щодо оплати одноразового обов`язкового внеску, який необхідно було сплатити до 31 грудня 2024 року, не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 5 005,00 грн, що підтверджується рішенням установчих зборів співвласників ОСББ «Шептицького, 14» від 11.11.2024, оформленим протоколом від 15.11.2024 р., розрахунком про заборгованість відповідача, наведеним у позовній заяві.
Отже, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню передбачену рішенням установчих зборів ОСББ «Шептицького, 14» від 11.11.2024 р. (протокол від 15.11.2024 р.), в розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення сплати одноразового обов`язкового внеску, кошти якого, орієнтовною сумою 493 тисячі гривень, мають використовуватися на виконання статутних завдань Об`єднання, зокрема, здійснення енергомодернізації будинку, за період прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за одноразовим обов`язковим внеском на енергомодернізацію будинку з 01.01.2025 по 30.06.2025 в сумі 2 716,22 грн, у відповідності до виконаного позивачем розрахунку.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 2 ст. 551 цього ж кодексу передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» {Дію частини першої статті 26 зупинено до 1 липня 2020 року згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020} у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.
Проте, не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". (ч. 2 ст. 2 цього закону)
Статтею 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", зокрема визначено, що Для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Отже, внески, які є предметом судового спору в даній справі не підпадають під регулювання Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення сплати одноразового обов`язкового внеску, кошти якого, орієнтовною сумою 493 тисячі гривень, мають використовуватися на виконання статутних завдань Об`єднання, зокрема, здійснення енергомодернізації будинку, за період прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за одноразовим обов`язковим внеском на енергомодернізацію будинку з 01.01.2025 по 30.06.2025 в сумі 2 716,22 грн є правомірними.
Судом перевірено правильність здійснення розрахунку пені та встановлено, що вона за вказаний вище період складає 2 717,72 грн.
Отже, враховуючи принцип диспозитивності щодо розгляду справи в межах заявлених позовних вимог, вимоги про стягнення пені від суми основної заборгованості у вищевказані періоди підлягають стягненню в наведеному у позовній заяві розмірі - в сумі 2 716,22 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) міститься правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за одноразовим обов`язковим внеском на енергомодернізацію будинку, а саме стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Шептицького, 14» 5 005,00 грн заборгованості за внеском та 2 716,22 грн пені за період з 01.01.2025 по 30.06.2025.
Що стосується вимоги позивача про встановлення у рішенні суду порядку його виконання шляхом нарахування пені у розмірі 0,3% від суми заборгованості за кожен день прострочення до моменту виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22, процесуальні приписи ч. 10 ст. 265 ЦПК України є лише процесуальною формою захисту права, яка не створює нових матеріальних прав та підстав для стягнення коштів. Зазначений механізм нарахування пені на майбутнє може бути застосований судом виключно у межах тих строків та розмірів, які дозволені матеріальним законом або договором. 
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, вжите у правовідносинах формулювання «за кожен день прострочення» визначає виключно поденну формулу розрахунку санкції, проте не свідчить про встановлення іншого (продовженого) строку нарахування пені, ніж визначено законом.
Окрім цього, заявлений позивачем розмір пені (0,3% за кожен день прострочення) суттєво перевищує встановлений статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» граничний розмір пені, який обмежується подвійною обліковою ставкою НБУ. Безконтрольне нарахування пені у фіксованому розмірі 0,3% щодня до моменту виконання рішення призведе до порушення засад розумності, справедливості та співмірності неустойки, що суперечить ст. 3, ст. 551 ЦК України та сталій практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (зокрема, у справах № 753/2609/15-ц та № 369/12586/17). 
Враховуючи відсутність матеріально-правових підстав для безстрокового нарахування пені у розмірі 0,3% на день, у задоволенні заяви позивача про встановлення порядку виконання рішення шляхом такого нарахування слід відмовити.
Що стосується розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України)
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом установлено, що позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2 422,40 грн.
Враховуючи, що майнові вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 7 721,22 грн задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5 371,12 грн.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно із статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21)
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року по справі № 751/3840/15-ц на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правничу допомогу представником позивача ОСББ «Садовий-25» - адвокатом Золотопупом С.В., до позовної заяви долучено Договір про надання правничої допомоги №23/06/2025-2 від 23.06.2025, укладений між ОСББ «Шептицького, 14» та Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та Партнери».
Відповідно до пункту 1.1 Договору за цим Договором Бюро зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу стосовно складення позовної заяви до власників квартири АДРЕСА_2 про стягнення заборгованості, представництва Клієнта в Дніпровському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді, в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду у цивільній справі за цим позовом, та щодо представництва Клієнта в органах і перед особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів. 
Погоджена сторонами договору вартість послуг складає 3 000,00 грн за одну годину надання послуг (п.3.1. договору).
Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 23.06.2025 року сума за надані послуги складає 5 371,12 грн, в тому числі: складання позовної заяви - 5 000,00 грн; послуга з отримання інформаційної довідки з державного реєстру - 250,00 грн; відшкодування витрат адвоката на оплату адміністративного збору за отримання інформації про нерухоме майно - 121,20 грн.
Згідно платіжної інструкції від 25.06.2025, ОСББ «Шептицького, 14» сплатило за Договором про надання правничої допомоги №23/06/2025-2 від 23.06.2025 витрати на правову допомогу в розмірі 5 371,12 грн. 
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Разом із тим, наведені в акті послуги адвоката з отримання інформаційної довідки з державного реєстру - 250,00 грн та витрати адвоката на оплату адміністративного збору за отримання інформації про нерухоме майно - 121,20 грн не передбачені умовами договору про надання адвокатських послуг. Витрачання адвокатом часу на формування витягу з державного реєстру має охоплюватися послугами на складання позовної заяви, а докази сплати адвокатом адміністративного збору в матеріалах справи відсутні. Тому компенсація іншою стороною вказаних сум суперечить засадам розумності та справедливості.
Враховуючи викладене вище а також той факт, що судом позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 319, 322, 360, 382, 385, 526, 610, 612, Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», статтями 2, 4, 10, 12, 76-81, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
у х в а л и в :
Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» (ЄДРПОУ 45863730, місцезнаходження: м. Київ, вул. Митрополита Андрея Шептицького, буд. 14) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шептицького, 14» заборгованість за одноразовим обов`язковим внеском на енергомодернізацію будинку та пені у розмірі 7 721,22 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

У встановлені в рішенні суду порядку його виконання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: