ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

2 липня 2026 року      м. Чернівці  справа № 725/6803/25
провадження №22-ц/822/732/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Перепелюк І. Б. 
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н., 
секретар Скулеба А.І. 

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 січня 2026 року в цивільній справі за позовом Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати,

встановив: 
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
Чернівецька міська рада звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.
Позов обґрунтовано тим, що право комунальної власності на землю дає можливість територіальній громаді міста підстави нею розпоряджатись, зокрема, передавати в оренду відповідно до вимог чинного законодавства незалежно від того чи зареєстроване це право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Використання землі в Україні є платним, а у разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки.
За ОСОБА_1 зареєстроване право власності на незавершене будівництво житлового будинку (готовність 55 %) за адресою: АДРЕСА_1 , яке розміщене на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131.
ОСОБА_1 звернувся із заявою № Б-1911/0-24/01 від 12.04.2024 у якій просить поновити договір оренди земельної ділянки, а рішенням сесії Чернівецької міської ради від 30.05.2024 визначено укласти із ОСОБА_1 договір оренди на 5 років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відповідно п. 14.1 визнано припиненим з 12.06.2022 договір оренди землі від 12.06.20217 № 10518 у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено. 
На підставі цього рішення Департаментом було відправлено проект договору оренди землі від 20.08.2024 № 13080, який 05.09.2024 отримано ОСОБА_1 для ознайомлення і підписання. 26.12.2024 отримано підписані відповідачем два примірники договору з протоколом розбіжностей до нього. Реєстрацію договору проведено 17.02.2025.
Також позивач зазначає, що звертався до відповідача із листами та пропонував сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю в сумі 53 276,59 грн. та представнику відповідача надавалася інформація щодо розміру орендної плати за землю, однак ОСОБА_1 кошти так і не сплатив.
Позивач посилається на те, що відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 19.08.2024 вартість визначена – 694847,62 грн., а від 12.03.2025 – 777915,87 грн., а тому Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради на підставі нормативно грошової оцінки провів розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю та визначив, що у період з 12.06.2022 до 31.12.2024 сума безпідставно збережених коштів становить 50 271,50 грн., а за період з 01.01.2025 до 16.02.2025 – 3 005,09 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути із відповідача на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки загальною сумою 53 276,59 грн., а також стягнути судові витрати у справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 січня 2026 року позов Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти за використання без правовстановлюючих документів земельної ділянки в сумі 53 276,59грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради 3028грн. судового збору. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Садгірського районного суду м. Чернівців від 21 січня 2026 року скасувати, в позові відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі зазначає про безпідставність заявленого позову з посиланням на ст. 1212 ЦК України та не погоджується з сумою, яка стягнута судом. 
Посилається на договірний характер правовідносин, що виключає можливість задоволення позову з посиланням на ст. 1212 ЦК України. 
Зазначає, що судом першої інстанції не повно встановлені всі обставини справи, чим порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права. 

Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на незавершене будівництво житлового будинку (готовність 55%) за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується даними долученої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 416051916 від 03.03.2025.
12.04.2024 ОСОБА_1 звертався через Центр надання адміністративних послуг із заявою № Б-1911/0-24/01 у якій просив поновити договір оренди земельної ділянки площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням 47 сесії Чернівецької міської ради VІІІ скликання №1819 від 30.05.2024 (пункт 14) визначено укласти із ОСОБА_1 на новий строк договір оренди землі за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га (кадастровий номер 7310136900:68:002:0131) на 5 (п`ять) років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 01.01).
У пункті 14.1 цього Рішення визнано вважати припиненим з 12.06.2022 договір оренди землі від 12.06.2017 № 10518, у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено.
На підставі даного рішення Чернівецької міської ради департаментом урбаністики та архітектури міської ради було відправлено проєкт договору оренди землі від 20.08.2024 № 13080, який 05.09.2024 отримано ОСОБА_1 для ознайомлення і підписання.
У Додатку 1 до Договору передбачено розрахунок розміру річної орендної плати за земельну ділянку та вказано ставку орендної плати 3 %, визначено річну орендну плату у розмірі 20 845,44 грн, а у Додатку № 2 міститься розрахунок плати за фактичне користування земельною ділянкою за період з 12.06.2022 до 19.08.2024 (вказано ставку орендної плати 3 %).
Департаментом урбаністики та архітектури міської ради 26.12.2024 отримано підписані відповідачем 2 (два) примірники договору оренди землі від 20.08.2024 № 13080 з протоколом розбіжностей до нього та повернуто один підписаний департаментом примірник договору.
Відповідач долучає Додатковий договір № 1/13080 до Договору оренди землі від 15 жовтня 2025 року, підписаний сторонами, у якому узгоджено умови договору в частині визначення річної орендної плати. Долучено Розрахунок розміру річної орендної плати за земельну ділянку, відповідно до якого річна орендна плата становить 700,11 грн, тобто 0,09 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
12.06.2017 укладено Договір оренди землі № 10518 між Чернівецькою міською радою та ОСОБА_1 про оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131. Відповідно до п.3.1 Договір укладено строком на п`ять років і діє до 12 червня 2022 року включно.
Згідно із п. 3.2. Договору після закінчення терміну дії Договору Орендар, якщо він належно виконував обов`язки відповідно до умов цього Договору, має переважне право перед іншими особами на укладення Договору на новий строк (поновлення Договору). У разі наміру орендаря скористатися переважним правом на укладення Договору на новий строк, він зобов`язаний не пізніше, ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії Договору повідомити Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин міської ради про наміри щодо поновлення Договору.
Відповідно до п. 3.3 Договору при поновленні Договору його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов Договору переважне право орендаря на укладення Договору припиняється.
У п. 4.1. Договору річна орендна плата була визначена у розмірі 375,99 грн.
Згідно із п. 9.2.1 Договору його дія припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено.
Відповідно до даних листів Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради № 24/01-08/3-04/4/83 від 15.01.2024 та № 24/01-08/3-07/358 від 14.03.2025 повідомлено відповідача про необхідність оплати безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю.
Згідно із даними Витягу з Державного реєстру речових прав № 414038259 від 19.02.2025, 21.06.2017 зареєстроване право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131, на підставі договору оренди землі № 10518 від 12.06.2017, строк дії до 12.06.2022, орендар ОСОБА_1 , в подальшому таке право оренди припинене на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 1819 від 30.05.2024, а 17.02.2025 зареєстроване нове право оренди за ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 20.08.2024.
Рішенням Чернівецької міської ради від 26.02.2021 № 118 затверджено технічну документацію з грошової оцінки земель м.Чернівців.
Відповідно до даних Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-9946363772024 від 19.08.2024, нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 694847,62 грн., а відповідно до даних Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-9952060482025 від 12.03.2025 нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 777915,87 грн.
Відповідно до розрахунку, розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за землю за період з 12.06.2022 до 31.12.2024 (включно) становить 50 271,50 грн., а з 01.01.2025 до 16.02.2025 (включно) – 3 005,09 грн., а всього загальна сума 53 276,59 грн.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, зазначає наступне. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов встановив що у період з 12.06.2022 до 16.02.2025 у ОСОБА_1 не було зареєстрованого права оренди на підставі договірних відносин із міською радою, а тому відповідач ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна (незавершеного будівництва), яке розташоване на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади, за відсутності договору оренди земельної ділянки володів і користувався чужою земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. В результаті відбулося збереження (заощадження) відповідачем належних до сплати за таке володіння і користування коштів у вигляді орендної плати.
Право позивача підлягає захисту на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Звертаючись до суду з позовом, Чернівецька міська рада посилалася на те, що за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на незавершене будівництво житлового будинку (готовність 55 %) за адресою: АДРЕСА_1 , та розміщене на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131.
Зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131, за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується даними долученої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 416051916 від 03.03.2025.
Згідно із даними Витягу з Державного реєстру речових прав № 414038259 від 19.02.2025, 21.06.2017 зареєстроване право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 7310136900:68:002:0131, на підставі договору оренди землі № 10518 від 12.06.2017, строк дії до 12.06.2022, орендар ОСОБА_1 .
В подальшому таке право оренди припинене, на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 1819 від 30.05.2024, а 17.02.2025 зареєстроване нове право оренди за ОСОБА_1 на підставі договору оренди від 20.08.2024.
Відповідно до розрахунку безпідставно збережених коштів, розмір орендної плати за землю за період з 12.06.2022 до 31.12.2024 (включно) становить 50 271,50 грн., а з 01.01.2025 до 16.02.2025 (включно) – 3 005,09 грн., разом 53 276,59 грн.
Тобто предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Відповідно до частини першої-другої статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Плата за землю справляється відповідно до закону. Обов`язки землекористувачів визначені змістом статті 96 ЗК України.
Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до частини першої-другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17).
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Таким чином, кондикційний позов має відносний характер. Суб`єктами зобов`язань, що виникають у результаті набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, виступають: боржник - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого); кредитор (потерпілий) - особа, за чий рахунок інша особа (боржник) набула майно або зберегла його у себе.
Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18).
Аналіз вищезазначеного дає підстави для висновку, що, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Вищезазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах: від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19), від 09 листопада 2021 року у справі №905/1680/20, у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20), від 05 липня 2022 року у справі № 641/8483/19 (провадження № 61-2720св21), від 29 березня 2023 року у справі № 643/8385/21 (провадження № 61-11290св22).
У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17, постанови Верховного Суду від 24 грудня 2025 року у справі №643/4629/20).
Установлені обставини свідчать, що ОСОБА_2 як власник незавершеного будівництва житлового будинку (готовність 55%) за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 12.06.2022 до 16.02.2025 користується земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт нерухомості, не сплачуючи коштів за її користування, у зв`язку з чим місцевий бюджет недотримував кошти у вигляді орендної плати за використання землі.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 є фактичним користувачем спірної земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок позивача - власника земельної ділянки - зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, а відтак зобов`язаний повернути ці кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 ЦК України. 
У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України (пункт 7.12. постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20).
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років (стаття 18 Закону України «Про оцінку землі»).
Відповідно до статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Згідно з частиною третьою статті 23 цього Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.
Практикою Верховного Суду неодноразово підтверджено, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (постанови Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18).
За таких обставин, суд першої інстанції правильно врахував, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, нарахування мають здійснюватися позивачем виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до даних Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-9946363772024 від 19.08.2024 нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 694847,62 грн., а відповідно до даних Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № НВ-9952060482025 від 12.03.2025 нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 777915,87 грн.
Відповідно до розрахунку розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за період з 12.06.2022 до 31.12.2024 (включно) становить 50 271,50 грн., а з 01.01.2025 до 16.02.2025 (включно) – 3 005,09 грн, разом 53 276,59 грн.
Всі розрахунки, коефіцієнти та їхні значення були здійснені міською радою на підставі витягів з технічної документації за відповідний період про нормативно - грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером № 7310136900:68:002:0131.
Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку недоотриманого доходу.
Суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і наданим ними доказам.
Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Садгірського районного суду м.Чернівців від 21 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Судді І.Б. Перепелюк 
Н.К. Височанська
І.Н. Лисак