ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року	Львів	Справа № 569/20754/25 пров. № А/857/53350/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Пліша М.А., Судової – Хомюк Н.М.,
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2025 року, прийняте суддею Гордійчук І.О. у м. Рівному, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Рівненській області (надалі також –УПП, відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EНА №5753411 від 19.09.2025, відповідно до якої позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП України та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2025 в позові відмовлено. 
Суд першої інстанції виходив з того, що відеофайлом, долученим до матеріалів справи підтверджується вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.
Посилання позивача на те, що використання приладу ТruCam в ручному режимі суперечить статті 19 Конституції України та ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», спростовуються інформацією ДП Укрметртестстандарт, відповідно до якої лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70 ПДР), оскільки вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIІІ, передбачають, що інформація щодо встановленої відеотехніки і сама відеотехніка фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.
Прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
У судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 19.09.2025 поліцейським 2 взводу 3 батальйону УПП у Рівненській області старшим сержантом поліції Кубовичем В.В. була винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № №5753411.
Як зазначено у оскаржуваній постанові 19.09.2025 о 07:07 с.Тараканів автодорога М-06 Київ Чоп, 380км, позивач, керуючи транспортним засобом Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив встановлені обмеження швидкості руху більш як на 50 км/год, рухався зі швидкістю 105 км/год. у населеному пункті с. Тараканів, швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LTI20/20 ТС 000762, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, порушення швидкісного режиму в населених пунктах. 
Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Як передбачено статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Тобто, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху, яким визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до ч.4 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів наголошує, що стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за №3353-XII зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, вчинення позивачем адміністративного правопорушення (перевищення максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті) встановлено за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam» LTI 20/20 №ТС000762 (далі – ТruCam).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/32860, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 03.12.2024 та чинного до 03.12.2025 лазерний вимірювач швидкості руху TruCAM LTI 20/20 №ТС000762 відповідає вимогам технічної документації на вимірювання.
Отже, прилад ТruCam пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.
Можливість використання пристрою ТruCam виробництва Lazer Тесhnology Іnс. також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 18 вересня 2024 № 04/04/02/-15478/ВН, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ISO/ІЕС 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.
Доводи апелянта, стосовно невірного вимірювання працівниками поліції швидкості руху його транспортного засобу, з огляду на те, що пристрій не був закріплений стаціонарно, а тримався інспектором у руках, колегія суддів не бере до уваги з огляду на таке.
Листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 №22-38/49 (а.с.40) роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCаm відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.
Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.
Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 ком/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.
Отже, при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача ТruCam експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках. Таким чином, твердження позивача, що використання вказаного лазерного вимірювача в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовується дослідженими доказами по справі.
При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.
Враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить більше 50 км/год., що перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на некоректне вимірювання працівниками поліції швидкості руху транспортного засобу, що здійснене із застосуванням пристрою, що не був закріплений стаціонарно.
Помилковим є також і покликання апелянта на те, що з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, оскільки вимоги ст. 40 вказаного Закону не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів.
Водночас зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель, однак не обов`язок.
Згідно ч. 13 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
В силу положень ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст. 76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові, у матеріалах справи міститься відеозапис, оглядом якого підтверджується факт вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в оскарженій постанові, зазначено, що фіксація велась на відеокамеру 476086,470467.
Відтак, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку суду апеляційної інстанції, що додані докази в повній мірі підтверджують порушення позивачем п. 12.04 ПДР України, за яке його правомірно притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП України.
Відтак, дії відповідача щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, нічим не доведено, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 листопада 2025 року у справі №569/20754/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	М.А. Пліш 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повне судове рішення складено 07.05.2026.