Справа № 752/14832/25 
Провадження №: 2/752/1369/26 

РІШЕННЯ 
Іменем України

27.05.2026 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Кирильчук І. А.,
секретаря судового засідання - Сінчук І. А.,
за участю:
в режимі відеоконференції представника позивача - адвоката Керімова Аліка Заміровича,
представника відповідача - адвоката Іванової Олесі Володимирівни, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг,
в с т а н о в и в:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») про визнання договору про надання фінансових послуг недійсним.
Позовна заява мотивована тим, що з 23 березня 2015 року по 25 травня 
2017 року вона працювала у Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Лан» (далі - СТОВ «Лан»). 
27 травня 2016 року на її ім`я було відкрито поточний рахунок 
 НОМЕР_1 (карта № НОМЕР_2 ) для виплати заробітної плати відповідно до договору про обслуговування зарплатного проєкту у Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), правонаступником якого є АТ «Сенс Банк». Термін дії картки до 31 травня 2019 року. 
У 2017 році її сім-карту з номером НОМЕР_3 анульовано, картковим рахунком вона перестала користуватись. Згодом вона дізналась про наявність кредитних боргів, так як у 2021 році вказану сім-карту відновлено та використано невідомими їй особами для отримання кредитних коштів. 

Позивач вказує, що із відповідачем вона не укладала кредитний договір, кредитних коштів не отримала, вищевказаним номером не користувалась, картку не перевипускала. 
У липні 2021 році на її запит відповідач надав відповідь про те, що у травні 
2019 році заробітна картка з рахунком НОМЕР_1 була перевипущена на нову карту з номером НОМЕР_11, термін дії до 31 травня 2022 року, проте жодних заяв про перевипуск карки вона не подавала. 
На запит адвоката позивача, відповідачем надано анкету-заву про надання публічної пропозиції банку до договору про банківське обслуговування фізичних осіб, проте договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 27 травня 2016 року з особистим рахунком НОМЕР_1 та перевипуском карти за № НОМЕР_11, терміном дії до 31 травня 2022 року, заяви про перевипуск вказаної карти за зазначеним рахунком надано не було, що свідчить про відсутність належного документального підтвердження законності укладеного договору та перевипуск карти. 
Позивач зазначала, що у зв`язку з тим, що перевипущену карту вона 
не отримувала, не активувала та не користувалась картковим рахунком, а тому будь-які дії, що здійснювались за вищевказаним рахунком не можуть покладатись на неї, як на боржника. Банк не здійснив належної ідентифікації особи при укладенні договору, що є порушенням вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринкових послуг», що свідчить про неналежне виконання банком своїх обов`язків щодо перевірки особи клієнта та призвело до незаконного оформлення договору. 
Вказує, що спірний договір укладено без її участі та відома, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 230 ЦК України. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд: визнати договір про надання фінансових послуг недійсним; зобов`язати ПрАТ «ВФ Україна» надати суду вказану інформацію; зобов`язати банк анулювати всі фінансові зобов`язання позивача за цим договором. 
У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву передано на розгляд судді Кирильчук І. А.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано надіслати до суду уточнену редакцію позовної заяви, зазначивши реквізити предмета оскарження та надати спірний договір. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також роз`яснено наслідки її невиконання.
23 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви, разом із уточненої редакцією позовної заяви, прохальна частина якої сформульована таким чином: визнати недійсним договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 27 травня 2016 року з особистим рахунком НОМЕР_1 з перевипуском карти за № НОМЕР_11, термін дії до 31 травня 2022 року; зобов`язати АТ «Сенс Банк» анулювати всі фінансові її зобов`язання за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 27 травня 2016 року з вищевказаними особистим рахунком та перевипуском карти за № НОМЕР_11, термін дії до 31 травня 2022 року.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 ЦПК України.
Також задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Керімова А. З. про витребування доказів. Витребувано в АТ «Сенс Банк» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) договір про комплексне банкiвське обслуговування фiзичних осiб від 27 травня 2016 року з особистим рахунком НОМЕР_1 з перевипуском картки за номером № НОМЕР_12 з термiном дiї до 31 травня 2022 року.
03 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від АТ «Сенс Банк» до суду надійшли витребувані матеріали.
09 липня 2025 року від АТ «Сенс Банк» до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити. 
На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на виконання укладеного між сторонами договору, 27 травня 2016 року позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_5 у гривні. 
У подальшому, номер рахунку було зміно на № НОМЕР_1 , на виконання вимог пункту 5 постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку», Постанов Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» та від 22 лютого 2019 року № 41 «Про внесення зміни до постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162». Вказана зміна відповідно до зазначених нормативно-правових актів Національного банку України була проведена банком самостійно (не за ініціативою клієнта). Таким чином, за укладеним 27 травня 2016 року між сторонами договором, існував інший номер рахунку позивача, а не той, який зазначений у позовній заяві. Тобто на момент укладення договору, рахунку НОМЕР_6 не існувало. 
Крім того, відсутній такий правочини як «договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 27 травня 2016 року з особистим рахунком НОМЕР_6 з перевипуском картки за № НОМЕР_7 з терміном дії до 31 травня 2022 року», який є предметом спору у цій справі. 
27 травня 2016 року між сторонами був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами якого позивач була ознайомлена та з якими погодилась, про що вона особисто підтвердила в Анкеті-заяві. Відповідно до заяви позивача про відкриття поточних рахунків у межах зазначеного договору, за ініціативою/пропозицією, ОСОБА_1 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_5 в гривні. Зазначений рахунок відповідно до оферти на укладання угоди про обслуговування платіжних карток за заявою позивача був відкритий, у тому числі, для виконання операцій з електронними платіжними засобами, для зарахування заробітної плати та прирівняних до неї виплат. Підписанням Анкети-заяви позивачем було особисто підтверджено, що у разі припинення трудових відносин з підприємством, подальше обслуговування рахунку здійснюється згідно з умовами договору, з якими вона ознайомлена та погодилась. У пункті 2.1.13 Анкети-заяви міститься особисте підтвердження позивача про достовірність всіх наданих нею, у тому числі в Анкеті- заяві, відомостей про зміну яких позивач зобов`язалась терміново повідомлять банк. 
Позивачем не було повідомлено відповідача про зміну номеру її мобільного телефону, який був зазначений нею у наданих банку документах або про факт «анулювання» зазначеного номеру, банк не мав правових підстав не застосовувати наданий нею номер телефону для комунікації та при здійсненні банківських операцій. У банка була відсутня будь-яка інформація про те, що операції виконуються третіми особами, а також те, що номер телефону НОМЕР_3 (на який відповідно до договору надсилаються повідомлення та паролі щодо транзакцій), не використовувався позивачем під час проведення операцій, у банка не було правових підстав не виконувати такі розпорядження. Станом на 26 липня 2021 року номер телефону НОМЕР_3 у системах банка зазначено як фінансовий номер позивача, дії щодо зміни даного номеру телефону нею не вчинялися. Враховуючи зазначене та те, що рахунок у системах банку був діючим (не закритим), у травні 2019 року банком було ініційовано та здійснено автоматичний перевипуск картки на нову картку 
№ НОМЕР_7 з терміном дії до 31 травня 2022 року. 
Позовна заява не містить жодного належного, допустимого та достовірного доказу щодо наявності «фінансового зобов`язання позивача за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 27 травня 2016 року з особистим рахунком НОМЕР_6 з перевипуском картки за номером № НОМЕР_7 з терміном дії до 31 травня 2022 року». Між банком та позивачем відсутні будь-які кредитні зобов`язання, заборгованість за рахунками позивача відсутня, банк не звертався до позивача із вимогою про стягнення кредитних коштів, доказів протилежного у матеріалах справи відсутні. Крім того, АТ «Сенс Банк» повідомив позивача про відсутність будь-якої заборгованості станом на 26 липня 2021 року. З серпня 2021 року по даний час карткові рахунки, які відкриті на ім`я ОСОБА_1 , у АТ «Сенс Банк» відсутні. Банк просить у задоволенні позову відмовити. 
13 серпня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли пояснення від представника ОСОБА_1 - адвоката Керімова А. З., в яких зазначено, що надані відповідачем додатки до договору від 2016 року 
не містять жодних положень щодо перевипуску картки у 2019 році, що свідчить, на думку адвоката, про те, що перевипуск було здійснено без укладення окремого договору або доповнення, що є підставою для визнання їх недійсними. Позивач дізналася про існування можливих кредитних зобов`язань лише у липні 2021 року після звернення до банка, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 1068 ЦК України, яка зобов`язує банк своєчасно інформувати клієнта про стан його рахунку. Відсутність виписок чи інших документів, які б підтвердили твердження банка про відсутність зобов`язань, покладає на відповідача ризик несприятливих процесуальних наслідків відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України. Позивач не отримувала жодних кредитних коштів і не погоджувалася на їх нарахування, що є підставою для визнання будь-яких зобов`язань, пов`язаних із шахрайськими операціями, недійсними відповідно до статті 1051 ЦК України (договір позики вважається укладеним лише за умови передачі коштів за згодою сторін). Оскільки позивач не давала згоди на перевипуск картки чи здійснення операцій, будь-які фінансові зобов`язання, нараховані на її рахунок, є наслідком неналежного виконання банком своїх обов`язків щодо захисту рахунку від несанкціонованого доступу (стаття 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»). Просить позов ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Керімова А. З. про витребування доказів задоволено. Витребувано у Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (далі - ПрАТ «ВФ Україна») інформацію про місцезнаходження абонентського номера НОМЕР_3 та роздруківку дзвінків за період з 03 по 24 травня 2019 року. 
29 вересня 2025 року вх. № 62047 до суду надійшов лист від ПрАТ «ВФ Україна», у якому товариство повідомило, що не має можливості надати інформацію стосовно телекомунікаційних послуг наданих абонентам за період часу з 00:00 год 03 травня 2019 року по 23:59 год. 24 травня 2019 року.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг про стягнення грошових коштів. Призначено справу до судового розгляду по суті. 
У судовому засіданні - 16 березня 2026 року (в режимі відеоконференції) позивач ОСОБА_1 пояснила, що після телефонних дзвінків від невстановлених осіб їй стало відомо про існування якихось кредитних зобов`язань з якимись банками. Переглянувши кредитну історію, було виявлено, що нею нібито було взято кредит одночасно у 5 банках. Найбільша сума кредиту була 10000 грн у Манівео, в інших банках - по 2-3 тисячі гривень. Один банк підтвердив, що дійсно було знято кредит і списав його, інші банки не реагують на її звернення. Відповідач кредит не видавав, він продовжив без її згоди термін дії картки, на які вона отримувала заробітну плату, на яку і було зараховано кошти шахрайським способом. Позивач з приводу зазначених нею обставин зверталася до правоохоронних органів, однак її звернення лишилися без належного реагування. 
Представник позивача - адвокат Керімов А. З. пояснив, що позивач потрапила під шахрайські дії не встановлених осіб, а відповідач не перевіривши актуальність анкетних даних позивача та не встановивши особу продовжив термін дії картки, якою користувалася позивач. Строк дії карткового рахунку припинений у зв`язку зі звільненням позивача з роботи. Номером телефону, за допомогою якого було невідомими особами шахрайськими діями було продовжено термін дії картки, позивач після звільнення з роботи не користувалася. Картковий рахунок було перевипущено після закінчення строку його дії, на що позивач згоди не давала, а банк мав його закрити, не зробивши цього це стало наслідком подальшого використання його шахраями. Тому він є недійсним. Позивач звільнилася, заробітної плати не отримувала, а рахунок банком закритий не був. Продовжуючи термін дії рахунку, банк актуальної інформації щодо позивача не перевірив і безпідставно продовживши термін його дії, видав картку невстановленій особі. Правочин вчинений під впливом обману, картковий рахунок, який був відкритий під зарплатний проєкт, після звільнення позивача з роботи банком мав бути закритий. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача - адвокат Іванова О. В. позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково зазначила, що 27 травня 2026 року позивач і відповідач підписали договір на обслуговування карткового рахунку. Це була публічна пропозиція, до якої позивач приєдналася, підписавши Анкету-заяву та публічну пропозицію. Будь-яких інших договорів між сторонам не укладалося. Будь-яких претензій у відповідача до позивача не має. Жодних кредитів чи позик банком позивачу не надавалося, будь-яка заборгованість у позивача перед банком відсутня. На даний час всі рахунки позивача у відповідача закриті. Оскільки від позивача не було заявки про закриття зарплатного рахунку, строк дії якого є не визначеним, то банк і продовжив термін дії картки. Картка перевипускається автоматично, якщо договір є чинним. Оскільки позивач не подала банку будь-якої заяви про закриття рахунку після її звільнення чи не бажання користуватися ним, то банк не мав підстав для його закриття самостійно.
Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, вислухавши пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.
Судом установлено, що з 23 березня 2015 року по 25 травня 
2017 року ОСОБА_1 працювала у СТОВ «Лан».
Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» станом на 06 травня 2021 року ОСОБА_1 має заборгованість на суму 12 719 грн (том 1, а. с. 40).
27 травня 2016 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 27 травня 2016 року, Оферту на укладення угоди про обслуговування платіжних карток, договір про використання аналогу власноручного підпису клієнту для вчинення правочинів, заяву на відкриття рахунків у ПАТ «Альфа Банк» (том 1, а. с. 90-96).
26 липня 2021 року, на запит ОСОБА_1 , було надано відповідь про те, що 27 травня 2016 року в AT «Альфа-Банк» на ім`я було ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_1 та оформлено карту НОМЕР_2 (термін дії до 31 травня 2019 року). Протягом 2016-2017 року клієнт активно користувався карткою та здійснював зняття коштів у банкоматі, розрахунки у терміналах. Оскільки заява на закриття карткового рахунку клієнтом надана не була, рахунок у системах банку був активний, тому у травні 2019 році відповідно до умов договору про банківське обслуговування фізичних осіб було ініційовано перевипуск картки на № НОМЕР_7 з терміном дії до 31 травня 2022 року. У подальшому 12 березня 2021 році зафіксований вхід у обліковий запис системи «Інтернет-сервісу «Му Alfa-Bank», відповідно до отриманого коду авторизації та здійснено активацію картки № НОМЕР_7 . На мобільний номер телефону НОМЕР_3 було надіслано смс - повідомлення. По рахунку були проведені операції. Станом на 26 липня 2021 року номер телефону НОМЕР_8 у системах банку зазначено як фінансовий номер клієнта, дії щодо зміни номеру телефону не вчинялися. Також зазначено, що станом на 26 липня 
2021 року заборгованість за вказаним рахунком відсутня, нарахування призупинено, картковий рахунок буде закрито через 30 днів після призупинення нарахувань. Також надано виписку за період з 01 травня 2019 року по 02 липня 2021 року (том 1, а. с. 36-39). 
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
24 червня 2024 року, на запит адвоката Кермова А. З., ПрАТ «ВФ Україна» надало відповідь, в якій зазначено, що мобільний номер НОМЕР_8 є номером телефону Vodafone, передплата та обслуговування у мережі ПрАТ «ВФ Україна» знеособлено (анонімно), без укладення письмового договору про надання послуг мобільного зв`язку. 03 липня 2019 року через відсутність поповнень рахунку та звернень користувача мобільного номера НОМЕР_8 , обслуговування зазначеного мобільного номера було остаточно припинено. У 2020 році новий стартовий пакет з мобільним номером НОМЕР_8 повторно надійшов у продаж та обслуговувався у мережі ПрАТ «ВФ Україна» знеособлено (анонімно), без укладення письмового договору про надання послуг мобільного зв`язку та ідентифікації кінцевих користувачів послуг. Надати інформацію про особу, яка користувалась вказаним номером не можливо (том 1, а. с. 16-17).
26 червня 2025 року, на запит адвоката Кермова А. З., АТ «Сенс Банк» надало відповідь, в якій, посилаючись на статтю 60 Закону України «Про банки та банківську таємницю», зазначено, що у зв`язку з тим, що у банка відсутній письмовий дозвіл власника інформації, що становить банківську таємницю, який оформлений відповідно до вимог вищевказаних нормативно-правових актів України, або судового рішення стосовно надання запитуваної інформації, запит не підписаний кваліфікованим підписом, у банка відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації (том 1, а. с. 23-24) 
20 березня 2025 року, на запит адвоката Кермова А. З., ПрАТ «ВФ Україна» надало відповідь про те, що абонентський номер НОМЕР_8 обслуговувався у мережі ПрАТ «ВФ Україна» з 2017 року по 03 липня 2019 року знеособлено (анонімно) з використанням картки попередньо оплаченої послуги, без реєстрації та укладання письмового договору. Після заключного блокування абонентського номеру НОМЕР_8 , 03 липня 2019 року виготовлено нову сім-карту з таким же номером та реалізована для подальшого використання. Посилаючись на пункт 1 статті 121 Закону України «Про електричні комунікації», пункт 7 частини першої статті 162 КПК України, відсутня можливість надати інформацію про місцезнаходження абонентського номера НОМЕР_8 та роздруківку дзвінків за період з 03 травня 2019 року по 24 травня 2019 року (том 1, а. с. 18-19).
02 грудня 2024 року, на запит ОСОБА_1 , АТ «Сенс Банк» надало відповідь про те, що рахунок НОМЕР_6 , до якого було емітовано кредитну картку № НОМЕР_9 , у системах банку був діючим (не закритим), у травні 2019 року банком було ініційовано та здійснено автоматичний перевипуск картки НОМЕР_7 з терміном дії до 31 травня 2022 року. На номер телефону  НОМЕР_8 направлялися смс-повідомлення з інформацією щодо перевипуску картки  НОМЕР_2 на новий термін. 23 березня 2021 року о 21.47 год клієнтом було здійснена реєстрація у системі «Інтернет-сервісу», яка здійснювалась із застосуванням персональних даних, тобто проведена перевірка персональних даних, а також підтвердження кожної наступної операції ОТП-паролями. На момент реєстрації позивач мала діючий у банку рахунок та використано номер телефону  НОМЕР_8 , який у системах банку зафіксований як фінансовий номер  ОСОБА_1 24 березня 2021 року о 01.47 год. клієнтом з використанням одноразового цифрового паролю, який відповідно до положень договору про банківське обслуговування фізичних осіб є електронним підписом, було здійснено активацію платіжної картки НОМЕР_7 (том 1, а. с. 25-26). 
З виписки з рахунку приватного клієнта ПАТ «Сенс Банк», сформованої 
27 червня 2025 року, вбачається, що за номером основного рахунку 
 НОМЕР_6 здійснювались користування карткою за період з 07 червня 2016 року по 02 липня 2021 року (том 1, а. с. 242-245).
На виконання ухвали суду від 27 серпня 2025 року про витребування доказів, ПрАТ «ВФ Україна» надано відповідь, в якій, посилаючись на статтю 105 Закону України «Про електронні комунікації», зазначено, що у оператора наявна технічна можливість у доступному для здійснення тимчасового доступу виді становить 3 роки. ПрАТ «ВФ Україна» не має можливості надати інформацію щодо телекомунікаційних послуг наданих абонентам за період з 00.00 год. 03 травня 2019 року до 23.59 год 24 травня 2019 року (том 2, а. с. 105).
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити, зокрема, наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Обравши спосіб захисту своїх прав шляхом визнання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України, як такого, що укладений внаслідок обману, оскільки договір укладено без відома позивача, останній зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог.
Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі статті 230 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману, і сам факт обману.
Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.
Аналіз вказаної правової норми дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення; тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатися: в активних діях недобросовісної сторони правочину (наприклад, повідомлення іншій стороні помилкових відомостей, надання підроблених документів тощо); у пасивних діях недобросовісної сторони правочину, яка утримується від дій, які вона повинна була зробити (зокрема умисне умовчання про обставини, що мають істотне значення тощо).
Пленум Верховного Суду України у пунктах 19, 20 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» вказав, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Так, звертаючись до суду із позовом про визнання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 27 травня 2016 року з особистим рахунком НОМЕР_1 з перевипуском карти за 
№ НОМЕР_11, термін дії до 31 травня 2022 року, недійсним, 
 ОСОБА_1 зазначала, що вказану перевипущену карту вона не отримувала, не активувала та не користувалась картковим рахунком, а тому будь-які дії, що здійснювались за вищевказаним рахунком не можуть покладатись на неї, як на боржника. Банк не здійснив належної ідентифікації особи при укладенні договору, що є порушенням вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринкових послуг», що свідчить про неналежне виконання банком своїх обов`язків щодо перевірки особи клієнта та призвело до незаконного оформлення договору.
Як зазначалось вище, та встановлено судом, 27 травня 2016 року 
 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 27 травня 2016 року, Оферту на укладення угоди про обслуговування платіжних карток, договір про використання аналогу власноручного підпису клієнту для вчинення правочинів, заяву на відкриття рахунків у ПАТ «Альфа Банк» (том 1, а. с. 90-96).
Із відповіді АТ «Сенс Банк» вбачається, що 27 травня 2016 року у AT «Альфа-Банк» на ім`я було ОСОБА_1 відкрито рахунок НОМЕР_1 та оформлено карту НОМЕР_2 (термін дії до 31 травня 2019 року). Протягом 2016-2017 року клієнт активно користувався карткою та здійснював зняття коштів у банкоматі, розрахунки у терміналах. Оскільки заява на закриття карткового рахунку клієнтом надана не була, рахунок у системах банку був активний та у травні 2019 році відповідно до умов договору про банківське обслуговування фізичних осіб було ініційовано перевипуск картки на № НОМЕР_7 з терміном дії до 31 травня 2022 року У подальшому 12 березня 2021 році зафіксований вхід в обліковий запис системи «Інтернет-сервісу «Му Alfa-Bank», відповідно до отриманого коду авторизації та здійснено активацію картки № НОМЕР_7 . На мобільний номер телефону НОМЕР_3 було надіслано смс - повідомлення. По рахунку були проведені операції. Станом на 26 липня 2021 року номер телефону НОМЕР_8 у системах банку зазначено як фінансовий номер клієнта, дії щодо зміни номеру телефону не вчинялися. Також зазначено, що станом на 26 липня 2021 року заборгованість за вказаним рахунком відсутня, нарахування призупинено, картковий рахунок буде закрито через 30 днів після призупинення нарахувань. Також надано виписку за період з 01 травня 2019 року по 02 липня 2021 року (том 1, а. с. 36-39). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивач не надав жодного належного, допустимого та достовірного доказу для підтвердження позовних вимог, зокрема і доказів про наявність умислу у діях відповідача, як ознак обману під час укладання спірного договору.
Посилання у позовній заяві про те, що перевипущену картку банком ОСОБА_1 не отримувала, не активувала та не користувалась картковим рахунком, а тому будь-які дії, що здійснювались за вищевказаним рахунком 
не можуть покладатись на неї, як на боржника, суд відхиляє як підставу для визнання оспорюваного договору недійсним.
Відповідно до пункту. 4.3.4. Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла протягом 2019, банк має право у разі відкриття рахунків за цим договором на свій розсуд перевипустити і направити клієнту картку в зв`язку з закінченням терміну дії картки, що була раніше випущена клієнту, а також перевипустити картку, не очікуючи терміну закінчення дії картки, що була випущена клієнту. У випадку здійснення перевипуску картки з будь-яких причин, згенеровані до випущеної раніше картки (та діючі на час такого перевипуску) токени вважаються згенерованими до нової випущеної картки та продовжують свою дію по відношенню до неї (том 1 а. с. 246-250, том 2, а. с. 1-17).
У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач повідомляла банк про зміну номеру її мобільного телефону або про закриття карткового рахунку чи не бажання користуватися ним. Позивачем не доведено, що обов`язок перевіряти актуальні персональні дані клієнта банку у разі перевипуску та продовження терміну дії картки, покладено на відповідача, за обставин відсутності будь-якого волевиявлення позивача на закриття банківського рахунку у зв`язку зі звільненням з роботи. Крім того, сам факт припинення трудових відносин не має своїм наслідком автоматичне закриття рахунку. 
Так, відповідно до п.п. 4.1.13 п. 4.1. Публічної пропозиції клієнт має право ініціювати закриття поточного рахунку в порядку, передбаченому цим договором та/або закриття рахунку по закінченню строку дії картки з письмовим повідомлення про це банку не менше ніж за 45 календарних днів до передбачуваної дати закриття рахунку та з поверненням банку усіх карток, виданих для такого рахунку або шляхом звернення до банку засобами системи. 
Позивачем не було подано до банку заяву про закриття рахунку або будь-які інші заяви про небажання користуватися послугами банку після звільнення, що власне підтвердила сторона позивача у судовому засіданні. А банк в силу положень Публічної пропозиції без згоди клієнта на закриття рахунку не має обов`язку його закривати.
Крім того, судом установлено, що між банком та позивачем відсутні будь-які фінансові зобов`язання, заборгованість за рахунками позивача відсутня, банк 
не звертався до позивача із вимогою про стягнення будь-яких кредитних коштів, доказів протилежного у матеріалах справи відсутні.
Судом не встановлено, а ОСОБА_1 не доведено порушення її прав та охоронюваних інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, з боку відповідача. 
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів того, що 27 травня 2016 року при укладенні договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який позивач просить визнати недійсним у судовому порядку, позивач діяла без вільного волевиявлення, а також під впливом обману, а підписання нею та надання банку документів 27 травня 2016 року мало своєю ціллю якусь іншу мету, аніж відкриття та обслуговування банківського рахунку з випуском платіжної картки. 
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
На підставі викладеного, керуючись статтями 203, 204, 215, 239, 627, ЦК України, статтями 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 206, 247, 259, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Відомості про учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач - Акціонерне товариство «Сенс Банк», ЄДРПОУ: 23494714, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.
Повний текст судового рішення складено 08 червня 2026 року.

Суддя          І. А. Кирильчук