Справа № 490/3164/26
н\п 2/490/3008/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва
вул. Захисників Миколаєва, 41/12, м. Миколаїв, 54607 тел. (0512) 53-31-08
e-mail: inbox@ct.mk.court.gov.ua, web: ct.mk.court.gov.ua Код ЄДРПОУ 02892528

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року         м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини,
ВСТАНОВИВ:
10.04.2026 року ОСОБА_1 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання матері дитини, до досягнення дитиною трьох років, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною трьох років.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона та відповідач з 14 лютого 2024 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона із донькою проживає окремо від чоловіка, дитина перебуває на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги їй не надає, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина до досягнення трьох років.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.
Ухвалою судді від 15.04.2026 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14.05.2026 року.
Судове засідання 14.05.2026 року було відкладено на 30.06.2026 року у зв`язку з наявкою сторін.
В судове засідання 30.06.2026 року ОСОБА_1 не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява представниці ОСОБА_1 - адвоката Гоцуляк Ю.С., від 29.06.2026 року в якій остання просила розгляд справи проводити без її з позивачкою участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
В судовому засіданні 30.06.2026 року ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що на теперішній час працює вантажником та отримує заробітню плату у розмірі 15000,00 грн. Вказав, що сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , відповідно до судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва, що складає приблизно 40000,00 грн та у разі стягнення суми про яку просить позивачка, у нього не залишиться достатніх засобів до існування. Також відповідач проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу заперечував, оскільки вважає, що позивачка могла скористатись послугами безоплатної правової допомоги. 
Суд, дослідивши письмові докази, заслухавши поясненя відповідача, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
14 лютого 2024 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) було зареєстровано шлюб, про що 14 лютого 2024 року складено відповідний актовий запис №56, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 14 лютого 2024 року.
В шлюбі у позивачка та відповідачки народилася спільна дитина - донька ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, яке видане 18 червня 2024 року, реєстратором Сіара Кеннон та зареєстроване у відділі державної реєстрації Віклов, Графства Віклов за реєстраційним номером 13448549.
Відповідно до Довідки про реєстрацію особи громадянином України від 16 серпня 2024 року №61228/19-536-267, яка видана посольством України в Ірландії, малолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дублін, Ірландія, згідно з рішенням Посольства України в Ірландії від 16.08.2024 року набула громадянство України на підставі пункту 1 статті 7 Закону України "Про громадянство України" та є громадянкою України з 04.06.2024 року.
Дитина проживає разом із позивачкою, що вказано в позовній заяві, підтверджується витягом із реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання позивачки та довідкою про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні осіб, а також не заперечується відповідачем.
Відповідач в судовому засіданні додатково зазначив, що ОСОБА_1 разом з їхньою донькою зараз проживає в Іспанії.
Судом було встановлено, що постановою Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/1729/26 від 10.03.2026 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
10.03.2026 року Центральним районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ по справі №490/1899/26, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 06.03.2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Також судом було встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №490/1303/26 від 04.05.2026 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 14.02.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №56 - розірвано.
Стаття 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 СК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 75 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно з частиною першою статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частина перша, друга статті 80 СК України).
Відповідно до положень частин другої, четвертої, шостої статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Тлумачення частини другої статті 84 СК України вказує на те, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21 січня 2022 року у справі №756/82/18, від 02 лютого 2022 року у справі №333/1701/18, від 27 травня 2020 року в справі № 712/4702/19.
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року в справі №712/4702/19 право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.
Водночас, подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачкою у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що разом із нею проживає та на її утриманні перебуває спільна із відповідачем малолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Із матеріалів справи також встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про неспроможність відповідача надавати позивачці матеріальну допомогу не встановлено, позивачка має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років.
Суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які будуть підлягати до стягнення, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.
Право позивачки на утримання визначається станом на день звернення до суду - 10.04.2026 року, коли дитина ще не досягла трирічного віку
З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, а також беручи до уваги, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає можливим частково задовольнити вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дружини у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.04.2026 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.
Суд зазначає, що аліменти у визначеному розмірі не поставлять відповідача в завідомо скрутне становище та відповідатимуть законодавчо визначеному обов`язку чоловіка по матеріальному утриманню матері його дитини в межах його фінансових можливостей.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, визначено статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представницею позивачки надано лише ордер на надання правничої допомоги Коровій В.Д. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії МК №001114 адвоката Гуцуляк Ю.С.
Однак, представницею позивачки не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, опис здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, акти наданих послуг, акти виконаних робіт, а тому неможливо встановити, що саме сума 20000,00 грн буде співмірною до виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони.
Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, про відмову щодо стягнення з відповідача на користь позивачки правничої допомоги.
Крім того, враховуючи те, що позивачка в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів на утримання дитини, в такому разі судовий збір необхідно стягнути у дохід держави з відповідача в розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 76, 81, 95, 133, 137, 141, 258, 263-265, 430 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ), про стягнення аліментів на утримання матері дитини - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, як матері спільної дитини у розмірі у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 10.04.2026 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в розмірі 1064 грн 96 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          О.В. Саламатін